LÆRE OG PAGTER

- Titelblad

- Indledning

- Kronologisk indholdsfortegnelse

- Afsnit

- Officielle erklæringer

LÆRE OG PAGTER

FOR JESU KRISTI KIRKE AF SIDSTE DAGES HELLIGE

INDEHOLDENDE ÅBENBARINGER, GIVET TIL PROFETEN JOSEPH SMITH

MED NOGLE TILFØJELSER AF HANS EFTERFØLGERE I KIRKENS PRÆSIDENTSKAB

Udgivet af

Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige

Salt Lake City, Utah, USA

© 2019 Intellectual Reserve, Inc. All rights reserved. Source: 2015/03/24

INDLEDNING

Lære og Pagter er en samling af guddommelige åbenbaringer og inspirerede erklæringer, givet med det formål at oprette og styre Guds rige på jorden i de sidste dage. Skønt de fleste af afsnittene er stilet til medlemmerne af Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige, er budskaberne, advarslerne og formaningerne til gavn for hele menneskeheden og indeholder en opfordring til alle mennesker overalt til at høre Herren Jesu Kristi røst, som den lyder til dem for deres timelige velbefindende og deres evigtvarende frelses skyld.

De fleste af åbenbaringerne i denne samling blev modtaget gennem Joseph Smith jun., den første profet og præsident for Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige. Andre blev givet gennem nogle af hans efterfølgere i præsidentskabet (se indledningen til L&P 135, 136 og 138 samt Officiel erklæring 1 og 2).

Bogen Lære og Pagter er et af kirkens standardværker sammen med Bibelen, Mormons Bog og Den Kostelige Perle. Lære og Pagter er imidlertid enestående, fordi den ikke er en oversættelse af et gammelt dokument, men er af nutidig oprindelse og blev givet af Gud gennem hans udvalgte profeter med det formål at genoprette hans hellige værk og grundfæste Guds rige på jorden i disse dage. I åbenbaringerne hører man Herren Jesu Kristi blide, men bestemte røst, som på ny lyder i tidernes fyldes uddeling, og det værk, der bliver påbegyndt heri, tjener som forberedelse til hans andet komme som opfyldelse af og i overensstemmelse med ordene fra alle de hellige profeter, siden verden begyndte.

Joseph Smith jun. blev født den 23. december 1805 i Sharon, Windsor County, Vermont. Tidligt i sit liv flyttede han sammen med sin familie til det, der nu er Manchester i det vestlige New York. Det var, mens han boede der i foråret 1820, da han var fjorten år gammel, at han modtog sit første syn, hvori han blev besøgt personligt af Gud, den evige Fader, og hans Søn Jesus Kristus. I dette syn fik han at vide, at Jesu Kristi sande kirke, som var blevet oprettet på Det Nye Testamentes tid, og som havde forrettet evangeliets fylde, ikke længere var på jorden. Andre guddommelige tilkendegivelser fulgte, hvori han blev undervist af mange engle, og det blev vist ham, at Gud havde et særligt værk for ham at udføre på jorden, og at Jesu Kristi Kirke gennem ham ville blive genoprettet til jorden.

Efter nogen tid blev Joseph Smith ved guddommelig hjælp sat i stand til at oversætte og udgive Mormons Bog. I mellemtiden blev han og Oliver Cowdery ordineret til det aronske præstedømme af Johannes Døber i maj 1829 (se L&P 13), og snart derefter blev de også ordineret til det melkisedekske præstedømme af de fordums apostle Peter, Jakob og Johannes (se L&P 27:12). Andre ordinationer fulgte, gennem hvilke præstedømmenøgler blev overdraget af Moses, profeten Elias, Elias og mange andre fordums profeter (se L&P 110; 128:18, 21). Disse ordinationer var i virkeligheden en gengivelse af guddommelig myndighed til mennesket på jorden. Den 6. april 1830 organiserede profeten Joseph Smith kirken efter anvisning fra himlen, og således virker Jesu Kristi sande kirke atter som en organisation blandt menneskene med myndighed til at undervise i evangeliet og forrette frelsens ordinancer. (Se L&P 20 samt Den Kostelige Perle, Joseph Smith – Historie 1).

Disse hellige åbenbaringer blev modtaget som svar på bønner, når behovet opstod, og blev foranlediget af virkelige situationer, der involverede virkelige mennesker. Profeten og hans medarbejdere søgte guddommelig vejledning, og disse åbenbaringer bekræfter, at de modtog den. I åbenbaringerne ser man Jesu Kristi evangelium blive gengivet og udfoldet og tidernes fyldes uddeling blive indledt. Af disse åbenbaringer fremgår det også, hvordan kirken flyttede mod vest fra New York og Pennsylvania til Ohio, til Missouri, til Illinois og endelig til Great Basin i det vestlige USA, samt hvilke vældige anstrengelser de hellige udviste i bestræbelserne på at opbygge Zion på jorden i vor tid.

Adskillige af de tidlige afsnit angår spørgsmål i forbindelse med oversættelsen og udgivelsen af Mormons Bog (se afsnittene 3, 5, 10, 17 og 19). Nogle af de senere afsnit afspejler profeten Joseph Smiths arbejde med at foretage en inspireret oversættelse af Bibelen, under hvilket arbejde mange af de store doktrinære afsnit blev modtaget (se for eksempel afsnittene 37, 45, 73, 76, 77, 86, 91 og 132, der alle har en eller anden direkte forbindelse til oversættelsen af Bibelen).

I åbenbaringerne bliver evangeliets lærdomme fremlagt med forklaringer på så grundlæggende spørgsmål som Guddommens beskaffenhed, menneskets oprindelse, Satans virkelighed, formålet med livet på jorden, nødvendigheden af lydighed, behovet for omvendelse, den hellige Ånds virke, de ordinancer og handlinger, der vedrører frelse, jordens skæbne, menneskehedens fremtidige tilstande efter opstandelsen og dommen samt ægteskabets og familiens evige beskaffenhed. Ligeledes bliver den gradvise udvikling af kirkens administrative struktur vist med kaldelsen af biskopper, Det Første Præsidentskab, De Tolvs Råd og De Halvfjerds samt oprettelsen af andre præsiderende embeder og kvorummer. Endelig gør det vidnesbyrd, der bliver givet om Jesus Kristus – hans guddommelighed, hans storhed, hans fuldkommenhed, hans kærlighed og hans forløsende kraft – denne bog meget værdifuld for menneskeslægten og »af samme værdi for kirken som alle jordens rigdomme« (se indledningen til L&P 70).

Åbenbaringerne blev oprindeligt nedskrevet af Joseph Smiths skrivere, og kirkens medlemmer delte med begejstring håndskrevne kopier med hinanden. For at tilvejebringe en mere permanent optegnelse, begyndte skriverne snart at indføre disse åbenbaringer i hovedbøger, som kirkens ledere brugte i deres forberedelse af åbenbaringerne til trykning. Joseph og de tidlige hellige så på åbenbaringerne, som de så på kirken: levende, dynamisk og genstand for forfinelse gennem yderlig åbenbaring. De erkendte også, at der sandsynligvis var sket utilsigtede fejl under processen med at kopiere åbenbaringerne og gøre dem klar til offentliggørelse. Således bad en kirkekonference i 1831 Joseph Smith om at »rette de fejl eller misforståelser, som han måtte finde gennem Helligånden.«

Efter at åbenbaringerne var blevet gennemgået og rettet begyndte kirkemedlemmer i Missouri at trykke en bog med titlen A Book of Commandments for the Government of the Church of Christ (En bog med befalinger om ledelsen af Kristi kirke), der indeholdt mange af profetens tidlige åbenbaringer. Dette første forsøg på at udgive åbenbaringerne sluttede imidlertid, da en pøbelhob ødelagde de helliges trykkeri i Jackson County den 20. juli 1833.

Efter at have hørt om ødelæggelsen af trykkeriet i Missouri, begyndte Joseph Smith og andre kirkeledere at gøre forberedelser til at udgive åbenbaringerne i Kirtland, Ohio. For igen at rette fejl, tydeliggøre formuleringer og tage højde for udviklingen i kirkens lærdomme og organisation, førte Joseph Smith tilsyn med redigeringen af teksten i nogle åbenbaringer, for at gøre dem klar til at blive udgivet i 1835 som Doctrine and Covenants of the Church of the Latter Day Saints. (Lære og Pagter for de Sidste Dages Helliges Kirke). Joseph Smith godkendte en anden udgave af Lære og Pagter, der blev udgivet blot måneder efter profetens martyrdød i 1844.

De tidlige sidste dages hellige satte stor pris på åbenbaringerne og så dem som budskaber fra Gud. Ved en lejlighed i slutningen af 1831 afgav adskillige af kirkens ældster højtideligt vidnesbyrd om, at Herren havde tilkendegivet for dem i deres sjæl, at åbenbaringerne var sande. Dette vidnesbyrd blev offentliggjort i 1835 udgaven af Lære og Pagter som de tolv apostles skrevne vidnesbyrd.

DE TOLV APOSTLES

VIDNESBYRD OM SANDHEDEN

AF BOGEN LÆRE OG PAGTER

Vidnesbyrdet fra vidnerne om bogen med Herrens befalinger, hvilke befalinger han gav sin kirke gennem Joseph Smith jun., der var udpeget ved kirkens stemme til dette formål:

Vi aflægger derfor gerne vidnesbyrd for hele menneskehedens verden, for hver eneste skabning på jordens overflade, om, at Herren gennem Helligånden, som er blevet udgydt over os, har bevidnet for vor sjæl, at disse befalinger blev givet ved Guds inspiration og er gavnlige for alle mennesker og virkelig er sande.

Vi giver dette vidnesbyrd til verden med Herren som vor hjælper, og det er ved Gud Faderens og hans Søns, Jesu Kristi, nåde, at vi er blevet forundt at have det privilegium at aflægge dette vidnesbyrd for verden, hvad vi glæder os overordentlig ved, idet vi stedse beder Herren om, at menneskenes børn må få gavn deraf.

Navnene på de tolv var:

- Thomas B. Marsh

- David W. Patten

- Brigham Young

- Heber C. Kimball

- Orson Hyde

- William E. McLellin

- Parley P. Pratt

- Luke S. Johnson

- William Smith

- Orson Pratt

- John F. Boynton

- Lyman E. Johnson

I efterfølgende udgaver af Lære og Pagter er der blevet tilføjet yderligere åbenbaringer eller andet nedskrevet materiale, som modtaget og som antaget af kirkens kompetente forsamlinger eller konferencer. I 1876 udgaven, der blev forberedt af ældste Orson Pratt under tilsyn af Brigham Young, blev åbenbaringerne arrangeret kronologisk og forsynet med nye indledninger med historiske introduktioner.

Fra og med udgaven fra 1835 blev der også medtaget en serie på syv teologiske forelæsninger. Disse havde titlen Lectures on Faith (Forelæsninger om Troen). De var blevet udarbejdet til brug i Profeternes Skole i Kirtland, Ohio, fra 1834 til 1835. Skønt disse forelæsninger var nyttige, hvad angår lærdomme og undervisning, blev de fjernet i udgaven fra 1921 og har ikke siden været med, fordi de ikke blev givet eller fremlagt som åbenbaringer for hele kirken.

I den engelske udgave af Lære og Pagter fra 1981 blev tre dokumenter medtaget for første gang. Det er afsnit 137 og 138, der indeholder grundlæggende lærdomme om frelse for de døde samt Officiel erklæring 2, der gør det bekendt, at alle værdige mandlige medlemmer af kirken kan ordineres til præstedømmet uden hensyntagen til race eller hudfarve.

Hver ny udgave af Lære og Pagter har korrigeret tidligere fejl og har tilført ny information, især i den historiske del af indledningen til de enkelte afsnit. I denne udgave er der foretaget yderligere tilretninger af datoer og stednavne samt andre rettelser. Disse ændringer har til formål at bringe materialet i overensstemmelse med den mest præcise historiske viden. Noget andet, der er karakteristisk ved denne seneste udgave, er reviderede kort, der viser de væsentlige geografiske lokaliteter, hvor åbenbaringerne blev modtaget, samt forbedrede fotografier af kirkehistoriske steder, krydshenvisninger, indledninger til afsnit og emneopdelte sammendrag. Alt dette har til formål at hjælpe læserne til at forstå og finde glæde ved Herrens budskab, som det gives i Lære og Pagter. Oplysningerne i indledningen til de enkelte afsnit er taget fra kirkens samling af historiske manuskripter og fra den trykte History of the Church (Kirkens historie) – de to kilder betegnes i indledningerne tilsammen som Joseph Smiths historie – samt fra Joseph Smith Papers (Joseph Smiths arkivalier).

KRONOLOGISK INDHOLDSFORTEGNELSE

Dato

Sted

Afsnit

1823

september

Manchester, New York

2

1828

juli

Harmony, Pennsylvania

3

1829

februar

Harmony, Pennsylvania

4

marts

Harmony, Pennsylvania

5

april

Harmony, Pennsylvania

6, 7, 8, 9, 10

maj

Harmony, Pennsylvania

11, 12, 13*

juni

Fayette, New York

14, 15, 16, 17, 18

sommer

Manchester, New York

19

1830

Wayne County, New York

74

april

Fayette, New York

20*, 21

april

Manchester, New York

22, 23

juli

Harmony, Pennsylvania

24, 25, 26

august

Harmony, Pennsylvania

27

september

Fayette, New York

28, 29, 30, 31

oktober

Manchester, New York

32

oktober

Fayette, New York

33

november

Fayette, New York

34

december

Fayette, New York

35*, 36*, 37*

1831

januar

Fayette, New York

38, 39, 40

februar

Kirtland, Ohio

41, 42, 43, 44

marts

Kirtland, Ohio

45, 46, 47, 48

maj

Kirtland, Ohio

49, 50

maj

Thompson, Ohio

51

juni

Kirtland, Ohio

52, 53, 54, 55, 56

juli

Zion, Jackson County, Missouri

57

august

Zion, Jackson County, Missouri

58, 59

august

Independence, Missouri

60

august

Missourifloden, Missouri

61

august

Chariton, Missouri

62

august

Kirtland, Ohio

63

september

Kirtland, Ohio

64

oktober

Hiram, Ohio

65, 66

november

Hiram, Ohio

1, 67, 68, 69, 70, 133

december

Hiram, Ohio

71

december

Kirtland, Ohio

72

1832

januar

Hiram, Ohio

73

januar

Amherst, Ohio

75

februar

Hiram, Ohio

76

marts

Hiram, Ohio

77, 79, 80, 81

marts

Kirtland, Ohio

78

april

Independence

82, 83

august

Hiram, Ohio

99

september

Kirtland, Ohio

84

november

Kirtland, Ohio

85

december

Kirtland, Ohio

86, 87*, 88

1833

februar

Kirtland, Ohio

89

marts

Kirtland, Ohio

90, 91, 92

maj

Kirtland, Ohio

93

juni

Kirtland, Ohio

95, 96

august

Kirtland, Ohio

94, 97, 98

oktober

Perrysburg, New York

100

december

Kirtland, Ohio

101

1834

februar

Kirtland, Ohio

102, 103

april

Kirtland, Ohio

104*

juni

Fishing River, Missouri

105

november

Kirtland, Ohio

106

1835

april

Kirtland, Ohio

107

august

Kirtland, Ohio

134

december

Kirtland, Ohio

108

1836

januar

Kirtland, Ohio

137

marts

Kirtland, Ohio

109

april

Kirtland, Ohio

110

august

Salem, Massachusetts

111

1837

juli

Kirtland, Ohio

112

1838

marts

Far West, Missouri

113*

april

Far West, Missouri

114, 115

maj

Spring Hill, Daviess County, Missouri

116

juli

Far West, Missouri

117, 118, 119, 120

1839

marts

Liberty Jail, Clay County, Missouri

121, 122, 123

1841

januar

Nauvoo, Illinois

124

marts

Nauvoo, Illinois

125

juli

Nauvoo, Illinois

126

1842

september

Nauvoo, Illinois

127, 128

1843

februar

Nauvoo, Illinois

129

april

Ramus, Illinois

130

maj

Ramus, Illinois

131

juli

Nauvoo, Illinois

132

1844

juni

Nauvoo, Illinois

135

1847

januar

Winter Quarters (nu Nebraska)

136

1890

oktober

Salt Lake City, Utah

Officiel erklæring 1

1918

oktober

Salt Lake City, Utah

138

1978

juni

Salt Lake City, Utah

Officiel erklæring 2

- *

På eller ved det anførte sted

AFSNIT

- Lære og Pagter 1

- Lære og Pagter 2

- Lære og Pagter 3

- Lære og Pagter 4

- Lære og Pagter 5

- Lære og Pagter 6

- Lære og Pagter 7

- Lære og Pagter 8

- Lære og Pagter 9

- Lære og Pagter 10

- Lære og Pagter 11

- Lære og Pagter 12

- Lære og Pagter 13

- Lære og Pagter 14

- Lære og Pagter 15

- Lære og Pagter 16

- Lære og Pagter 17

- Lære og Pagter 18

- Lære og Pagter 19

- Lære og Pagter 20

- Lære og Pagter 21

- Lære og Pagter 22

- Lære og Pagter 23

- Lære og Pagter 24

- Lære og Pagter 25

- Lære og Pagter 26

- Lære og Pagter 27

- Lære og Pagter 28

- Lære og Pagter 29

- Lære og Pagter 30

- Lære og Pagter 31

- Lære og Pagter 32

- Lære og Pagter 33

- Lære og Pagter 34

- Lære og Pagter 35

- Lære og Pagter 36

- Lære og Pagter 37

- Lære og Pagter 38

- Lære og Pagter 39

- Lære og Pagter 40

- Lære og Pagter 41

- Lære og Pagter 42

- Lære og Pagter 43

- Lære og Pagter 44

- Lære og Pagter 45

- Lære og Pagter 46

- Lære og Pagter 47

- Lære og Pagter 48

- Lære og Pagter 49

- Lære og Pagter 50

- Lære og Pagter 51

- Lære og Pagter 52

- Lære og Pagter 53

- Lære og Pagter 54

- Lære og Pagter 55

- Lære og Pagter 56

- Lære og Pagter 57

- Lære og Pagter 58

- Lære og Pagter 59

- Lære og Pagter 60

- Lære og Pagter 61

- Lære og Pagter 62

- Lære og Pagter 63

- Lære og Pagter 64

- Lære og Pagter 65

- Lære og Pagter 66

- Lære og Pagter 67

- Lære og Pagter 68

- Lære og Pagter 69

- Lære og Pagter 70

- Lære og Pagter 71

- Lære og Pagter 72

- Lære og Pagter 73

- Lære og Pagter 74

- Lære og Pagter 75

- Lære og Pagter 76

- Lære og Pagter 77

- Lære og Pagter 78

- Lære og Pagter 79

- Lære og Pagter 80

- Lære og Pagter 81

- Lære og Pagter 82

- Lære og Pagter 83

- Lære og Pagter 84

- Lære og Pagter 85

- Lære og Pagter 86

- Lære og Pagter 87

- Lære og Pagter 88

- Lære og Pagter 89

- Lære og Pagter 90

- Lære og Pagter 91

- Lære og Pagter 92

- Lære og Pagter 93

- Lære og Pagter 94

- Lære og Pagter 95

- Lære og Pagter 96

- Lære og Pagter 97

- Lære og Pagter 98

- Lære og Pagter 99

- Lære og Pagter 100

- Lære og Pagter 101

- Lære og Pagter 102

- Lære og Pagter 103

- Lære og Pagter 104

- Lære og Pagter 105

- Lære og Pagter 106

- Lære og Pagter 107

- Lære og Pagter 108

- Lære og Pagter 109

- Lære og Pagter 110

- Lære og Pagter 111

- Lære og Pagter 112

- Lære og Pagter 113

- Lære og Pagter 114

- Lære og Pagter 115

- Lære og Pagter 116

- Lære og Pagter 117

- Lære og Pagter 118

- Lære og Pagter 119

- Lære og Pagter 120

- Lære og Pagter 121

- Lære og Pagter 122

- Lære og Pagter 123

- Lære og Pagter 124

- Lære og Pagter 125

- Lære og Pagter 126

- Lære og Pagter 127

- Lære og Pagter 128

- Lære og Pagter 129

- Lære og Pagter 130

- Lære og Pagter 131

- Lære og Pagter 132

- Lære og Pagter 133

- Lære og Pagter 134

- Lære og Pagter 135

- Lære og Pagter 136

- Lære og Pagter 137

- Lære og Pagter 138

AFSNIT 1

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith den 1. november 1831 under en særlig konference af kirkens ældster, der blev afholdt i Hiram, Ohio. Før dette tidspunkt var der blevet modtaget mange åbenbaringer fra Herren, og samlingen af disse med henblik på offentliggørelse i bogform var et af de hovedpunkter, der blev godkendt på konferencen. Dette afsnit udgør Herrens forord til de lærdomme, pagter og befalinger, der er givet i denne uddeling.

1-7: Advarselsrøsten lyder til alle folk. 8-16: Frafald og ugudelighed hersker før det andet komme. 17-23: Joseph Smith er blevet kaldet til at gengive Herrens sandheder og magt til jorden. 24-33: Mormons Bog er blevet bragt frem, og den sande kirke er blevet oprettet. 34-36: Fred vil blive taget bort fra jorden. 37-39: Gransk disse befalinger.

1 Lyt, o, I min [a]kirkes folk, lyder røsten fra ham, som bor i det høje, og hvis [b]øjne hviler på alle mennesker; ja, sandelig siger jeg: [c]Lyt, I folk langt borte, og I, som er på øerne i havet, lyt i forening.

2 For sandelig, Herrens [a]røst lyder til alle mennesker, og der er [b]ingen, der skal kunne undslippe, og der er intet øje, som ikke skal se, ej heller øre, som ikke skal høre, ej heller [c]hjerte, som ikke skal blive gennemtrængt.

3 Og de [a]oprørske skal blive gennemboret af megen sorg, for deres misgerninger skal blive [b]forkyndt på hustagene, og deres hemmelige gerninger skal blive åbenbaret.

4 Og [a]advarselsrøsten skal lyde til alle folk ved mine disciples mund, hvem jeg har udvalgt i disse [b]sidste dage.

5 Og de skal drage ud, og ingen skal holde dem tilbage, for jeg, Herren, har befalet dem det.

6 Se, dette er min [a]fuldmagt og mine tjeneres fuldmagt og mit forord til bogen med mine befalinger, som jeg har givet dem til at [b]udgive til jer, o, jordens indbyggere.

7 Derfor, [a]frygt og skælv, o, I folk, for hvad jeg, Herren, har bestemt i dem, skal blive [b]opfyldt.

8 Og sandelig siger jeg jer, at de, som drager ud og bærer disse tidender til jordens indbyggere, til dem er der givet magt til at [a]besegle de ikke-troende og [b]oprørske både på jorden og i himlen;

9 ja, sandelig, til at besegle dem til den dag, da Guds [a]vrede skal blive udøst uden mål over de [b]ugudelige –

10 til den [a]dag, da Herren skal komme for at [b]gengælde enhver efter hans [c]gerning og [d]tilmåle enhver efter det mål, hvormed han har tilmålt sin næste.

11 Derfor lyder Herrens røst til jordens ender, så alle, som vil høre, kan høre:

12 Bered jer, bered jer på det, som skal komme, for Herren er nær;

13 og Herrens [a]vrede er tændt, og hans [b]sværd er badet i himlen, og det skal falde på jordens indbyggere.

14 Og Herrens [a]arm skal blive åbenbaret; og den dag kommer, da de, der ikke vil [b]høre Herrens røst, ej heller hans tjeneres røst, ej heller [c]give agt på profeternes og apostlenes ord, skal blive [d]forstødt fra folket.

15 For de er [a]afveget fra mine [b]ordinancer og har [c]brudt min [d]evigtvarende pagt;

16 de [a]søger ikke Herren for at grundfæste hans retfærdighed, men enhver vandrer på sin [b]egen [c]vej og efter [d]billedet af sin egen gud, hvis billede er i verdens lighed, og hvis væsen er som en afguds, som bliver [e]gammel og skal omkomme i [f]Babylon, ja, Babylon den store, der skal falde.

17 Derfor har jeg, Herren, eftersom jeg kendte de ulykker, der var ved at komme over jordens [a]indbyggere, kaldet min tjener Joseph Smith jun. og talt til ham fra himlen og givet ham befalinger

18 og har også givet befalinger til andre om, at de skulle forkynde dette for verden; og alt dette for at det, som er skrevet ved profeterne, kunne blive opfyldt –

19 de [a]svage i verden skal komme frem og nedbryde de mægtige og stærke, for at mennesket ikke skal råde sin næste eller [b]sætte sin lid til armen af kød –

20 men for at enhver må kunne [a]tale i Gud Herrens, ja, verdens frelsers navn;

21 for at tro også må tage til på jorden;

22 for at min evigtvarende [a]pagt må blive stadfæstet;

23 for at mit [a]evangeliums fylde må blive [b]forkyndt af de [c]svage og ringe til verdens ender og over for konger og herskere.

24 Se, jeg er Gud og har talt det; disse [a]befalinger er af mig og blev givet til mine tjenere i deres svaghed på deres [b]sprog, for at de måtte komme til [c]forståelse.

25 Og for så vidt som de begik fejl, at det da måtte blive gjort kendt;

26 og for så vidt som de søgte [a]visdom, at de da måtte blive undervist;

27 og for så vidt som de syndede, at de da måtte blive [a]revset, så de kunne [b]omvende sig;

28 og for så vidt som de var [a]ydmyge, at de da måtte blive gjort stærke og blive velsignet fra det høje og modtage [b]kundskab fra tid til anden.

29 Og at min tjener Joseph Smith jun. – efter at have modtaget optegnelsen om nefitterne – ved Guds barmhjertighed måtte få magt til at oversætte [a]Mormons Bog ved Guds kraft.

30 Og ligeledes at de, til hvem disse befalinger blev givet, måtte få [a]magt til at lægge grundvolden til denne [b]kirke og at bringe den frem, ud af dunkelhed og ud af [c]mørke, den eneste sande og levende [d]kirke på hele jordens overflade, hvori jeg, Herren, har [e]velbehag, idet jeg taler om kirken i almindelighed og ikke om dens enkelte medlemmer –

31 for jeg, Herren, kan ikke se på [a]synd med den mindste grad af billigelse;

32 alligevel skal den, der omvender sig og gør Herrens befalinger, blive [a]tilgivet;

33 og den, der [a]ikke omvender sig, fra ham skal endog [b]tages det lys, som han har modtaget; for min [c]Ånd skal ikke stedse [d]kæmpe med mennesket, siger Hærskarers Herre.

34 Og videre, sandelig siger jeg jer, o, jordens indbyggere: Jeg, Herren, er villig til at kundgøre dette for [a]alt kød;

35 for jeg [a]gør ikke forskel på nogen og vil, at alle mennesker skal vide, at den [b]dag hastigt kommer – timen er endnu ikke kommet, men er nær for hånden – da [c]fred skal borttages fra jorden, og [d]Djævelen skal have magt over sit eget rige.

36 Og også Herren skal have magt over sine [a]hellige og skal [b]regere [c]midt iblandt dem og skal komme ned til [d]straffedom over [e]Idumæa, eller verden.

37 Gransk disse [a]befalinger, for de er sande og troværdige, og de profetier og [b]løfter, som er i dem, skal alle blive opfyldt.

38 Hvad jeg, Herren, har talt, har jeg talt, og jeg undskylder mig ikke; og skønt himlene og jorden forgår, skal mit [a]ord ikke forgå, men de skal alle blive [b]opfyldt, hvad enten det er ved min egen [c]røst eller ved mine [d]tjeneres røst, det er det [e]samme.

39 For se, Herren er Gud, og [a]Ånden aflægger vidnesbyrd, og vidnesbyrdet er sandt, og [b]sandheden består for evigt og altid. Amen.

- ◀1a
3 Ne 27:3; L&P 20:1. GS Jesu Kristi Kirke.

- ◀b
L&P 38:7-8. GS Gud, Guddommen.

- ◀c
5 Mos 32:1.

- ◀2a
L&P 133:16.

- ◀b
Fil 2:9-11.

- ◀c
GS Hjerte.

- ◀3a
GS Oprør.

- ◀b
Luk 8:17; 12:3; 2 Ne 27:11; Morm 5:8.

- ◀4a
Ez 3:17-21; L&P 63:37. GS Advare; Missionering.

- ◀b
GS Sidste dage.

- ◀6a
GS Jesus Kristus – Myndighed.

- ◀b
L&P 72:21.

- ◀7a
5 Mos 5:29; Præd 12:13.

- ◀b
L&P 1:38.

- ◀8a
GS Besegle.

- ◀b
GS Oprør.

- ◀9a
Åb 19:15-16; 1 Ne 22:16-17.

- ◀b
Mosi 16:2; JS-M 1:31, 55.

- ◀10a
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀b
Ez 7:4; L&P 56:19. GS Jesus Kristus – Dommer.

- ◀c
Ordsp 24:12; Alma 9:28; 41:2-5; L&P 6:33.

- ◀d
Matt 7:2.

- ◀13a
L&P 63:6.

- ◀b
Ez 21:8; L&P 35:14.

- ◀14a
Es 53:1.

- ◀b
2 Ne 9:31; Mosi 26:28.

- ◀c
L&P 11:2.

- ◀d
ApG 3:23; Alma 50:20; L&P 50:8; 56:3.

- ◀15a
Jos 23:16; Es 24:5.

- ◀b
GS Ordinancer.

- ◀c
GS Frafald.

- ◀d
GS Nye og evigtvarende pagt.

- ◀16a
Matt 6:33.

- ◀b
Es 53:6.

- ◀c
L&P 82:6.

- ◀d
2 Mos 20:4; 3 Ne 21:17. GS Afgudsdyrkelse.

- ◀e
Es 50:9.

- ◀f
L&P 64:24; 133:14. GS Babel, Babylon; Verdslighed.

- ◀17a
Es 24:1-6.

- ◀19a
ApG 4:13; 1 Kor 1:27; L&P 35:13; 133:58-59. GS Sagtmodig.

- ◀b
2 Ne 28:31. GS Tillid.

- ◀20a
GS Vidne (udsagnsord).

- ◀22a
L&P 39:11. GS Nye og evigtvarende pagt; Pagt.

- ◀23a
GS Evangelium.

- ◀b
GS Missionering.

- ◀c
1 Kor 1:26-29.

- ◀24a
2 Ne 33:10-11; Moro 10:27-28.

- ◀b
2 Ne 31:3; Eter 12:39.

- ◀c
L&P 50:12. GS Forståelse.

- ◀26a
Jak 1:5; L&P 42:68. GS Visdom.

- ◀27a
GS Revselse.

- ◀b
GS Omvendelse.

- ◀28a
GS Ydmyg.

- ◀b
GS Kundskab.

- ◀29a
GS Mormons Bog.

- ◀30a
L&P 1:4-5, 17-18.

- ◀b
GS Gengivelse af evangeliet; Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige.

- ◀c
GS Mørke, åndeligt.

- ◀d
Ef 4:5, 11-14. GS Kirke, tegn på den sande.

- ◀e
L&P 38:10.

- ◀31a
Alma 45:16; L&P 24:2. GS Synd.

- ◀32a
L&P 58:42-43. GS Tilgive.

- ◀33a
Mosi 26:32.

- ◀b
Alma 24:30; L&P 60:2-3.

- ◀c
GS Helligånden.

- ◀d
2 Ne 26:11; Morm 5:16; Eter 2:15; Moro 9:4.

- ◀34a
Matt 28:19; L&P 1:2; 42:58.

- ◀35a
5 Mos 10:17; ApG 10:34; Moro 8:12; L&P 38:16.

- ◀b
GS Sidste dage.

- ◀c
L&P 87:1-2. GS Fred; Tidernes tegn.

- ◀d
GS Djævelen.

- ◀36a
GS Hellig (navneord).

- ◀b
GS Jesus Kristus – Kristi herredømme under tusindårsriget.

- ◀c
Zak 2:14-15; L&P 29:11; 84:118-119.

- ◀d
GS Dømme.

- ◀e
GS Verden.

- ◀37a
GS Skrifter.

- ◀b
L&P 58:31; 62:6; 82:10.

- ◀38a
2 Kong 10:10; Matt 5:18; 24:35; 2 Ne 9:16; JS-M 1:35.

- ◀b
L&P 101:64.

- ◀c
5 Mos 18:18; L&P 18:33-38; 21:5. GS Røst; Åbenbaring.

- ◀d
GS Profet.

- ◀e
GS Myndighed; Opretholdelse af kirkeledere.

- ◀39a
1 Joh 5:6; L&P 20:27; 42:17.

- ◀b
GS Sandhed.

AFSNIT 2

Et uddrag af Joseph Smiths historie, der gengiver de ord, som englen Moroni talte til profeten Joseph Smith, mens denne var i sin fars hus i Manchester, New York, om aftenen den 21. september 1823. Moroni var den sidste af en lang række historikere, som havde udfærdiget den optegnelse, der nu foreligger for verden som Mormons Bog. (Sammenlign med Malakias’ Bog 3:23-24; og med afsnit 27:9; 110:13-16 og 128:18).

1: Profeten Elias skal åbenbare præstedømmet. 2-3: Løfterne til fædrene bliver plantet i børnenes hjerte.

1 Se, jeg vil åbenbare præstedømmet for jer ved [a]profeten Elias’ hånd, før Herrens [b]store og frygtelige dag kommer.

2 Og [a]han skal i børnenes hjerte plante de [b]løfter, der blev givet til fædrene, og børnenes hjerte skal vende sig til deres fædre.

3 Hvis det ikke var således, ville hele jorden blive lagt fuldstændig øde ved hans komme.

- ◀1a
Mal 3:23-24; 3 Ne 25:5-6; L&P 110:13-15; 128:17; JS-H 1:38-39. GS Elias, profeten; Nøgler, præstedømmets.

- ◀b
L&P 34:6-9; 43:17-26.

- ◀2a
L&P 27:9; 98:16-17.

- ◀b
GS Besegle; Frelse for afdøde.

AFSNIT 3

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith i Harmony, Pennsylvania, i juli 1828 angående tabet af 116 manuskriptsider, som var blevet oversat fra den første del af Mormons Bog, som blev kaldt Lehis Bog. Profeten havde modstræbende indvilliget i at overlade disse sider til Martin Harris, som i en kort periode havde virket som skriver ved oversættelsen af Mormons Bog. Åbenbaringen blev givet gennem Urim og Tummim. (Se afsnit 10).

1-4: Herrens vej er ét evigt kredsløb. 5-15: Joseph Smith må omvende sig, ellers vil han miste gaven at kunne oversætte. 16-20: Mormons Bog kommer frem for at frelse Lehis efterkommere.

1 Guds [a]gerninger og forehavender og hensigter kan ikke forpurres, ej heller kan de blive til intet.

2 For [a]Gud vandrer ikke på krogede stier, ej heller vender han sig, hverken til højre eller til venstre, ej heller afviger han fra det, som han har sagt, derfor er hans stier rette, og hans [b]vej er ét evigt kredsløb.

3 Husk, husk, at det ikke er Guds [a]værk, der forpurres, men menneskers værk;

4 for skønt et menneske kan få mange åbenbaringer og have magt til at gøre mange mægtige gerninger, så må det dog, hvis det [a]praler af sin egen styrke og regner Guds [b]råd for intet og følger sin egen viljes og sine [c]kødelige lysters bud, falde og pådrage sig en retfærdig Guds [d]hævn.

5 Se, du er blevet betroet disse ting, men hvor strenge var ikke dine befalinger; og husk også de løfter, der blev givet dig, hvis du ikke overtrådte dem.

6 Og se, hvor ofte har du ikke [a]overtrådt Guds befalinger og love og ladet dig [b]overtale af mennesker.

7 For se, du burde ikke have [a]frygtet mennesker mere end Gud. Skønt mennesker regner Guds råd for intet og [b]ringeagter hans ord,

8 burde du dog have været trofast; og så ville han have udstrakt sin arm og beskyttet dig imod alle [a]Modstanderens [b]brændende pile; og han ville have været med dig i hver [c]modgangsstund.

9 Se, du er Joseph, og du er blevet udvalgt til at udføre Herrens værk, men hvis du ikke passer på, vil du falde på grund af overtrædelse.

10 Men husk, at Gud er barmhjertig; omvend dig derfor fra det, som du har gjort, og som er i modstrid med den befaling, som jeg har givet dig, og da er du stadig udvalgt og er atter kaldet til værket;

11 medmindre du gør det, skal du blive overladt til dig selv og blive som andre mennesker og ikke længere have nogen gave.

12 Og da du overlod det, som Gud havde givet dig indsigt og magt til at [a]oversætte, overlod du det, der var helligt, i hænderne på en [b]ugudelig mand,

13 som har regnet Guds råd for intet og har brudt de helligste løfter, der blev afgivet over for Gud, og har forladt sig på sin egen dømmekraft og [a]pralet af sin egen visdom.

14 Og dette er grunden til, at du har mistet dine privilegier for en tid;

15 for du har ladet din [a]vejleders råd blive trampet på fra begyndelsen.

16 Alligevel skal mit værk udbredes, for ligesom kundskaben om en [a]frelser er kommet til verden gennem jødernes [b]vidnesbyrd, således skal [c]kundskaben om en frelser komme til mit folk –

17 og til [a]nefitterne og jakobitterne og josefitterne og zoramitterne gennem deres fædres vidnesbyrd –

18 og dette [a]vidnesbyrd skal komme til [b]lamanitternes og lemuelitternes og ismaelitternes kundskab, de som [c]sank ned i vantro som følge af deres fædres ugudelighed, hvem Herren har tilladt at [d]udrydde deres brødre, nefitterne, på grund af deres syndighed og deres vederstyggeligheder.

19 Og disse [a]plader, som indeholder disse optegnelser, er blevet bevaret med netop dette [b]formål, at Herrens [c]løfter, som han gav sit folk, må blive opfyldt,

20 og at [a]lamanitterne må komme til kundskab om deres fædre, og at de må kende Herrens løfter, og at de må [b]tro på evangeliet og [c]forlade sig på Jesu Kristi fortjenester og blive [d]herliggjort ved tro på hans navn, og at de ved deres omvendelse må blive frelst. Amen.

- ◀1a
Sl 8:4-10; L&P 10:43.

- ◀2a
Alma 7:20. GS Gud, Guddommen.

- ◀b
1 Ne 10:18-19; L&P 35:1.

- ◀3a
ApG 5:38-39; Morm 8:22; L&P 10:43.

- ◀4a
L&P 84:73. GS Stolthed.

- ◀b
Jakob 4:10; Alma 37:37. GS Guds befalinger; Råd.

- ◀c
GS Kødelig.

- ◀d
GS Hævn.

- ◀6a
L&P 5:21; JS-H 1:28-29.

- ◀b
L&P 45:29; 46:7.

- ◀7a
Sl 27:1; Luk 9:26; L&P 122:9. GS Frygt; Mod.

- ◀b
3 Mos 26:42-43; 1 Ne 19:7; Jakob 4:8-10.

- ◀8a
GS Djævelen.

- ◀b
Ef 6:16; 1 Ne 15:24; L&P 27:17.

- ◀c
Alma 38:5.

- ◀12a
L&P 1:29; 5:4.

- ◀b
L&P 10:6-8.

- ◀13a
GS Stolthed.

- ◀15a
DVS Herren.

- ◀16a
GS Frelser.

- ◀b
1 Ne 13:23-25; 2 Ne 29:4-6.

- ◀c
Mosi 3:20.

- ◀17a
2 Ne 5:8-9.

- ◀18a
GS Mormons Bog.

- ◀b
2 Ne 5:14; En 1:13-18.

- ◀c
2 Ne 26:15-16.

- ◀d
Morm 8:2-3.

- ◀19a
GS Guldpladerne.

- ◀b
1 Ne 9:3, 5.

- ◀c
3 Ne 5:14-15; L&P 10:46-50.

- ◀20a
2 Ne 30:3-6; L&P 28:8; 49:24.

- ◀b
Morm 3:19-21.

- ◀c
2 Ne 31:19; Moro 6:4.

- ◀d
Moro 7:26, 38.

AFSNIT 4

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til hans far, Joseph Smith sen., i Harmony, Pennsylvania, i februar 1829.

1-4: Tapper tjeneste frelser Herrens tjenere. 5-6: Gudelige egenskaber gør dem skikket til tjenestegerningen. 7: Man skal søge det, der hører Gud til.

1 Se nu, et [a]forunderligt værk er ved at tage sin begyndelse blandt menneskenes børn.

2 Se derfor til, o I, der [a]indtræder i Guds tjeneste, at I [b]tjener ham af hele jeres [c]hjerte, kraft, sind og styrke, så I kan stå [d]ulastelige over for Gud på den yderste dag.

3 Hvis I nærer ønske om at tjene Gud, er I derfor [a]kaldet til arbejdet;

4 for se, [a]marken er allerede hvid til [b]høst, og se, den, der svinger sin segl af al sin kraft, han samler et [c]forråd, så han ikke fortabes, men bringer sin sjæl frelse;

5 og [a]tro, [b]håb, [c]næstekærlighed og [d]kærlighed, med intet andet end Guds [e]ære for [f]øje, gør ham skikket til arbejdet.

6 Husk tro, [a]dyd, kundskab, mådehold, [b]tålmodighed, broderlig venlighed, gudsfrygt, næstekærlighed, [c]ydmyghed og [d]flid.

7 [a]Bed, så skal I få; bank på, så skal der lukkes op for jer. Amen.

- ◀1a
Es 29:14; 1 Ne 14:7; 22:8; L&P 6:1; 18:44. GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀2a
GS Tjeneste.

- ◀b
Jos 22:5; 1 Sam 7:3; L&P 20:19; 76:5.

- ◀c
GS Hjerte; Sind.

- ◀d
1 Kor 1:8; Jakob 1:19; 3 Ne 27:20.

- ◀3a
L&P 11:4, 15; 36:5; 63:57. GS Kalde, kaldet af Gud.

- ◀4a
Joh 4:35; Alma 26:3-5; L&P 11:3; 33:3, 7.

- ◀b
GS Høst.

- ◀c
1 Tim 6:19.

- ◀5a
GS Tro.

- ◀b
GS Håb.

- ◀c
GS Næstekærlighed.

- ◀d
GS Kærlighed.

- ◀e
GS Ære.

- ◀f
Sl 141:8; Matt 6:22; Morm 8:15.

- ◀6a
GS Dyd.

- ◀b
GS Tålmodighed.

- ◀c
GS Ydmyg.

- ◀d
GS Flid.

- ◀7a
Matt 7:7-8; 2 Ne 32:4. GS Bøn.

AFSNIT 5

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Harmony, Pennsylvania, i marts 1829 efter anmodning fra Martin Harris.

1-10: Denne slægt skal modtage Herrens ord gennem Joseph Smith. 11-18: Tre vidner skal vidne om Mormons Bog. 19-20: Herrens ord skal blive bekræftet ligesom i tidligere tider. 21-35: Martin Harris kan omvende sig og blive et af vidnerne.

1 Se, jeg siger dig, at eftersom min tjener [a]Martin Harris har ønsket at få et vidnesbyrd af min hånd om, at du, min tjener Joseph Smith jun., har de [b]plader, om hvilke du har vidnet og aflagt vidnesbyrd om, at du har modtaget af mig;

2 og se nu, dette skal du sige til ham: Han, der talte til dig, sagde til dig: Jeg, Herren, er Gud og har givet disse ting til dig, min tjener Joseph Smith jun., og har befalet dig, at du skal stå som [a]vidne om disse ting;

3 og jeg har foranlediget, at du skulle indgå en pagt med mig om, at du ikke skulle vise dem, undtagen til de [a]personer, som jeg har befalet dig; og du har ingen [b]magt over dem, medmindre jeg skænker dig den.

4 Og du har den gave at kunne oversætte pladerne; og dette er den første gave, som jeg har overdraget til dig; og jeg har befalet, at du ikke skulle hævde at have nogen anden gave, førend mit formål er opnået med hensyn til dette; for jeg vil ikke skænke dig nogen anden gave, førend det er gjort færdigt.

5 Sandelig siger jeg dig, at ve skal komme over jordens indbyggere, hvis de [a]ikke vil give agt på mine ord;

6 for herefter skal du blive [a]ordineret og drage ud og fremføre mine [b]ord for menneskenes børn.

7 Se, hvis de ikke vil [a]tro på mine ord, ville de heller ikke tro på dig, min tjener Joseph, hvis det var muligt for dig at vise dem alle disse ting, som jeg har overdraget til dig.

8 O, denne [a]vantro og [b]stivnakkede slægt – min vrede er tændt imod dem.

9 Se, sandelig siger jeg dig: De ting, som jeg har betroet dig, min tjener Joseph, har jeg [a]holdt tilbage med et víst formål for mig, og det skal blive gjort kendt for kommende slægter;

10 men denne slægt skal få mit ord gennem dig,

11 og ud over dit vidnesbyrd også [a]vidnesbyrdet fra tre af mine tjenere, hvem jeg vil kalde og ordinere, og til hvem jeg vil vise disse ting, og de skal drage ud med mine ord, som bliver givet gennem dig.

12 Ja, de skal med vished vide, at disse ting er virkelige, for fra himlen vil jeg kundgøre det for dem.

13 Jeg vil give dem magt, så de kan beskue og se disse ting, som de er;

14 og til [a]ingen andre i denne slægt vil jeg skænke denne magt til at modtage netop dette vidnesbyrd i denne, indledningen til min [b]kirkes oprettelse og fremkomst fra ødemarken – klar som [c]månen og strålende som solen og skrækindjagende som en hær under faner.

15 Og [a]tre vidners vidnesbyrd om mit ord vil jeg sende ud.

16 Og se, hver den, der [a]tror på mine ord, dem vil jeg [b]besøge med min [c]Ånds [d]tilkendegivelse; og de skal blive [e]født af mig, nemlig af vand og af Ånden –

17 men I må vente endnu en lille stund, for I er endnu ikke blevet [a]ordineret –

18 og deres vidnesbyrd skal også gå ud til [a]fordømmelse af denne slægt, hvis de forhærder hjertet imod dem;

19 for en [a]ødelæggende svøbe skal blive spredt blandt jordens indbyggere og skal, hvis de ikke [b]omvender sig, fortsat blive udøst fra tid til anden, indtil jorden er [c]tom, og dens indbyggere er brændt op og fuldstændig udryddet af lyset ved mit [d]komme.

20 Se, jeg fortæller dig dette, ligesom jeg også [a]fortalte folket om ødelæggelsen af Jerusalem; og mit [b]ord skal blive bekræftet i denne tid, ligesom det hidtil er blevet bekræftet.

21 Og se, jeg befaler dig, min tjener Joseph, at omvende dig og at vandre mere retsindigt over for mig og ikke mere at give efter for menneskers overtalelser,

22 og at du står fast med hensyn til at [a]holde de befalinger, hvormed jeg har befalet dig; og hvis du gør dette, se, da skænker jeg dig evigt liv, om end du skulle blive [b]slået ihjel.

23 Og se, videre taler jeg til dig, min tjener Joseph, angående den [a]mand, der ønsker vidnesbyrdet –

24 se, jeg siger til ham: Han ophøjer sig og ydmyger sig ikke tilstrækkeligt over for mig, men hvis han vil bøje sig for mig og ydmyge sig i indtrængende bøn og tro, i sit hjertes oprigtighed, da vil jeg lade ham [a]se de ting, som han ønsker at se.

25 Og da skal han sige til menneskene i denne slægt: Se, jeg har set de ting, som Herren har vist Joseph Smith jun.; og jeg [a]ved med vished, at de er virkelige, for jeg har set dem, for de er blevet vist mig ved Guds kraft og ikke ved menneskets.

26 Og jeg, Herren, befaler ham, min tjener Martin Harris, at han ikke skal sige andet til dem angående disse ting, ud over at han skal sige: Jeg har set dem, og de er blevet vist mig ved Guds kraft! Og disse er de ord, som han skal sige.

27 Men hvis han fornægter dette, så bryder han den pagt, som han tidligere har indgået med mig, og se, da er han fordømt.

28 Og se, medmindre han ydmyger sig og over for mig erkender det, som han har gjort, og som er forkert, og indgår pagt med mig om, at han vil holde mine befalinger, og udøver tro på mig, se, da siger jeg til ham: Han skal ikke få dem at se, for da vil jeg ikke lade ham se de ting, som jeg har talt om.

29 Og hvis det er tilfældet, befaler jeg dig, min tjener Joseph, at du skal sige til ham, at han ikke skal gøre mere eller besvære mig mere angående denne sag.

30 Og hvis det er tilfældet, se, da siger jeg til dig, Joseph: Når du har oversat nogle få sider mere, skal du holde op for en tid, ja, indtil jeg igen befaler dig det; så må du igen oversætte.

31 Og medmindre du gør dette, se, da skal du ikke længere have nogen gave, og jeg vil fratage dig de ting, som jeg har betroet dig.

32 Og se, fordi jeg forudser, at man vil ligge på lur for at tilintetgøre dig, ja, jeg forudser, at hvis min tjener Martin Harris ikke ydmyger sig og modtager et vidnesbyrd af min hånd, vil han falde i overtrædelse;

33 og der er mange, der ligger på lur for at [a]tilintetgøre dig fra jordens overflade; og af denne årsag, at dine dage må blive forlænget, har jeg givet dig disse befalinger.

34 Ja, af denne årsag har jeg sagt: Hold inde og stå stille, indtil jeg befaler dig det, så vil jeg [a]tilvejebringe midler, hvorved du kan udføre det, som jeg har befalet dig.

35 Og hvis du er [a]trofast i at holde mine befalinger, skal du blive [b]løftet op på den yderste dag. Amen.

- ◀1a
L&P 5:23-24; JS-H 1:61.

- ◀b
GS Guldpladerne.

- ◀2a
GS Vidne (navneord).

- ◀3a
2 Ne 27:13. Se også »De tre vidners vidnesbyrd« og »De otte vidners vidnesbyrd« foran i Mormons Bog.

- ◀b
2 Ne 3:11.

- ◀5a
Jer 26:4-5; Alma 5:37-38; L&P 1:14.

- ◀6a
L&P 20:2-3. GS Ordinere.

- ◀b
2 Ne 29:7.

- ◀7a
Luk 16:27-31; L&P 63:7-12.

- ◀8a
GS Vantro.

- ◀b
Morm 8:33. GS Stolthed.

- ◀9a
Alma 37:18.

- ◀11a
2 Ne 27:12; Eter 5:3-4; L&P 17:1-5.

- ◀14a
2 Ne 27:13.

- ◀b
GS Gengivelse af evangeliet; Jesu Kristi Kirke.

- ◀c
L&P 105:31; 109:73.

- ◀15a
L&P 17. GS Vidner om Mormons Bog.

- ◀16a
Eter 4:11.

- ◀b
1 Ne 2:16.

- ◀c
GS Helligånden.

- ◀d
L&P 8:1-3.

- ◀e
GS Døbe, dåb; Født af Gud, født på ny; Helligåndsgaven.

- ◀17a
GS Myndighed; Ordinere.

- ◀18a
1 Ne 14:7; L&P 20:13-15.

- ◀19a
L&P 29:8; 35:11; 43:17-27. GS Sidste dage; Tidernes tegn.

- ◀b
GS Omvendelse.

- ◀c
Es 24:1, 5-6.

- ◀d
Es 66:15-16; L&P 133:41. GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀20a
1 Ne 1:18; 2 Ne 25:9.

- ◀b
L&P 1:38.

- ◀22a
GS Lydighed.

- ◀b
Alma 60:13; L&P 6:30; 135.

- ◀23a
L&P 5:1.

- ◀24a
Se »De tre vidners vidnesbyrd« foran i Mormons Bog.

- ◀25a
Eter 5:3.

- ◀33a
L&P 10:6; 38:13, 28.

- ◀34a
1 Ne 3:7.

- ◀35a
2 Mos 15:26; L&P 11:20.

- ◀b
Joh 6:39-40; 1 Thess 4:17; 3 Ne 15:1; L&P 9:14; 17:8; 75:16, 22.

AFSNIT 6

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith og Oliver Cowdery i Harmony, Pennsylvania, i april 1829. Oliver Cowdery begyndte sit arbejde som skriver i forbindelse med oversættelsen af Mormons Bog den 7. april 1829. Han havde allerede modtaget en guddommelig tilkendegivelse om sandheden af profetens vidnesbyrd angående pladerne, hvorpå Mormons Bog var indgraveret. Profeten adspurgte Herren gennem Urim og Tummim og modtog dette svar.

1-6: De, der arbejder i Herrens mark, opnår frelse. 7-13: Der er ingen større gave end frelsens gave. 14-27: Et vidnesbyrd om sandheden får man ved Åndens kraft. 28-37: Se hen til Kristus, og gør bestandig godt.

1 Et stort og [a]forunderligt værk er ved at tage sin begyndelse for menneskenes børn.

2 Se, jeg er Gud; giv agt på mit [a]ord, der er levende og virksomt, [b]skarpere end et tveægget sværd, der sønderdeler både led og marv; giv derfor agt på mine ord.

3 Se, [a]marken er allerede hvid til høst; derfor, den, der ønsker at høste, lad ham svinge sin segl af al sin kraft og høste, mens det er dag, så han kan samle sig evigtvarende frelse for sin sjæl i Guds rige.

4 Ja, hver den, der vil [a]svinge sin segl og høste, han er kaldet af Gud.

5 Derfor, hvis I vil [a]bede mig, skal I få; hvis I vil banke på, skal der lukkes op for jer.

6 Se, eftersom I har bedt, se, så siger jeg jer: Hold mine befalinger, og [a]forsøg at fremme og grundfæste [b]Zions sag;

7 [a]søg ikke efter [b]rigdom, men efter [c]visdom, og se, Guds [d]hemmeligheder skal blive udfoldet for jer, og da vil I blive gjort rige. Se, den, der har [e]evigt liv, er rig.

8 Sandelig, sandelig siger jeg dig: Hvad end du ønsker af mig, det skal gives dig; og hvis du ønsker det, skal du blive et middel til at gøre meget godt i denne slægt.

9 Tal intet andet end [a]omvendelse til denne slægt; hold mine befalinger, og hjælp til med at fremme mit værk i overensstemmelse med mine befalinger, så skal du blive velsignet.

10 Se, du har en gave, og velsignet er du på grund af din gave. Husk, at den er [a]hellig og kommer fra oven –

11 og hvis du vil [a]adspørge, skal du lære at kende [b]hemmeligheder, som er store og forunderlige; derfor skal du bruge din [c]gave, så du kan opdage hemmeligheder, så du kan bringe mange til kundskab om sandheden, ja, [d]overbevise dem om det fejlagtige ved deres veje.

12 Gør ikke din gave bekendt for nogen bortset fra dem, der er af din tro. Tag ikke let på det, der er [a]helligt.

13 Hvis du vil gøre godt, ja, og [a]holde [b]trofast ud til [c]enden, skal du blive frelst i Guds rige, hvad der er den største af alle Guds gaver; for der er ingen større gave end [d]frelsens gave.

14 Sandelig, sandelig siger jeg dig: Velsignet er du, for hvad du har gjort, for du har [a]adspurgt mig, og se, så ofte som du har adspurgt, har du modtaget undervisning fra min Ånd. Hvis det ikke havde været således, ville du ikke være kommet til det sted, hvor du er på dette tidspunkt.

15 Se, du ved, at du har adspurgt mig, og jeg oplyste dit [a]sind; og se, jeg fortæller dig dette, for at du kan vide, at du er blevet oplyst af sandhedens Ånd;

16 ja, jeg fortæller dig det, for at du kan vide, at der ikke er nogen anden end Gud, som [a]kender dine tanker og dit [b]hjertes hensigter.

17 Jeg fortæller dig dette som et vidnesbyrd for dig om, at de ord, eller det værk, som du har skrevet, er [a]sandt.

18 Vær derfor [a]flittig; [b]stå min tjener Joseph trofast bi i enhver vanskelig omstændighed han måtte komme i på grund af ordet.

19 Forman ham, når han fejler, og tag også imod formaning fra ham. Vær tålmodig, vær alvorlig, vær mådeholden, hav tålmodighed, tro, håb, og næstekærlighed.

20 Se, du er Oliver, og jeg har talt til dig på grund af dine ønsker; [a]gem derfor disse ord i hjertet. Vær trofast og flittig i at holde Guds befalinger, så vil jeg favne dig i min kærligheds arme.

21 Se, jeg er Jesus Kristus, [a]Guds Søn. Jeg er den, som kom til mine [b]egne, og mine egne tog ikke imod mig. Jeg er [c]lyset, som skinner i [d]mørket, og mørket begriber det ikke.

22 Sandelig, sandelig siger jeg dig: Hvis du ønsker et yderligere vidnesbyrd, så læg dig den nat på sinde, da du råbte til mig i dit hjerte, for at du kunne få sandheden om dette at [a]vide.

23 Gød jeg ikke [a]fred i dit sind angående sagen? Hvad større [b]vidnesbyrd kan du få end et fra Gud?

24 Og se nu, du har modtaget et vidnesbyrd; for hvis jeg har fortalt dig noget, som ingen ved, har du da ikke fået et vidnesbyrd?

25 Og se, jeg skænker dig den gave, hvis du ønsker den af mig, at kunne [a]oversætte ligesom min tjener Joseph.

26 Sandelig, sandelig siger jeg dig, at der findes [a]optegnelser, som indeholder meget af mit evangelium, som er blevet holdt tilbage på grund af menneskenes [b]ugudelighed;

27 og se, jeg befaler dig, at hvis du nærer gode ønsker – et ønske om at samle dig skatte i himlen – da skal du med din gave hjælpe til med at bringe de dele af mine [a]skrifter, som har været skjult på grund af ugudelighed, frem i lyset.

28 Og se nu, jeg giver dig og ligeledes min tjener Joseph nøglerne til denne gave, der skal bringe denne tjenestegerning frem i lyset; og [a]ved to eller tre vidners mund skal hvert ord blive stadfæstet.

29 Sandelig, sandelig siger jeg jer: Hvis de forkaster mine ord og denne del af mit evangelium og tjenestegerning, velsignede er I, for de kan ikke gøre mere mod jer end mod mig.

30 Og selv om de [a]gør mod jer, ligesom de har gjort mod mig, er I velsignede, for I skal [b]bo hos mig i [c]herlighed.

31 Men hvis de ikke [a]forkaster mine ord, der skal blive stadfæstet ved det [b]vidnesbyrd, som skal blive givet, er de velsignede, og da skal I glæde jer over frugten af jeres arbejde.

32 Sandelig, sandelig siger jeg jer, ligesom jeg sagde til mine disciple: Hvor to eller tre er [a]forsamlet i mit navn angående en sag, se, dér vil jeg være [b]midt iblandt dem – således er jeg midt iblandt jer.

33 [a]Frygt ikke for at gøre det gode, mine sønner, for hvad I end [b]sår, det skal I også høste; hvis I derfor sår det gode, skal I også høste det gode som jeres belønning.

34 Frygt derfor ikke, lille flok; gør det gode; lad jord og helvede forene sig imod jer, for hvis I er bygget på min [a]klippe, kan de ikke få magt over jer.

35 Se, jeg fordømmer jer ikke; gå bort og [a]synd ikke mere; udfør med alvor den gerning, som jeg har befalet jer.

36 [a]Se hen til mig i alle jeres tanker; tvivl ikke, frygt ikke.

37 [a]Betragt sårene, som gennemborede min side og ligeledes [b]naglemærkerne i mine hænder og fødder; vær trofaste, hold mine befalinger, så skal I [c]arve [d]Himmeriget. Amen.

- ◀1a
Es 29:14; L&P 4; 18:44.

- ◀2a
Hebr 4:12; Åb 1:16; L&P 27:1.

- ◀b
Hel 3:29; L&P 33:1.

- ◀3a
Joh 4:35; L&P 31:4; 33:3; 101:64.

- ◀4a
Åb 14:15-19; Alma 26:5; L&P 11:3-4, 27.

- ◀5a
Matt 7:7-8.

- ◀6a
1 Ne 13:37.

- ◀b
GS Zion.

- ◀7a
Alma 39:14; L&P 68:31.

- ◀b
1 Kong 3:10-13; Matt 19:23; Jakob 2:18-19. GS Rigdom; Verdslighed.

- ◀c
GS Visdom.

- ◀d
L&P 42:61, 65. GS Guds hemmeligheder.

- ◀e
L&P 14:7.

- ◀9a
Alma 29:9; L&P 15:6; 18:14-15; 34:6. GS Missionering; Omvendelse.

- ◀10a
L&P 63:64.

- ◀11a
L&P 102:23; JS-H 1:18, 26.

- ◀b
Matt 11:25; 13:10-11; Alma 12:9.

- ◀c
GS Gave; Åndens gaver.

- ◀d
Jak 5:20; Alma 62:45; L&P 18:44.

- ◀12a
Matt 7:6.

- ◀13a
1 Ne 15:24.

- ◀b
Mosi 2:41; Eter 4:19; L&P 51:19; 63:47.

- ◀c
GS Udholdenhed.

- ◀d
GS Frelse.

- ◀14a
GS Bøn.

- ◀15a
GS Sind.

- ◀16a
1 Krøn 28:9; Matt 12:25; Hebr 4:12; Mosi 24:12; 3 Ne 28:6. GS Alvidende.

- ◀b
1 Kong 8:39.

- ◀17a
L&P 18:2.

- ◀18a
GS Flid.

- ◀b
L&P 124:95-96.

- ◀20a
Eter 3:21; L&P 84:85.

- ◀21a
GS Jesus Kristus.

- ◀b
Joh 1:10-12; ApG 3:13-17; 3 Ne 9:16; L&P 45:8.

- ◀c
Joh 1:5; L&P 10:58. GS Lys, Kristi lys.

- ◀d
GS Mørke, åndeligt.

- ◀22a
GS Bedømme, gaven at.

- ◀23a
GS Fred.

- ◀b
1 Joh 5:9; L&P 18:2.

- ◀25a
Mosi 8:13; L&P 5:4; 9:1-5, 10.

- ◀26a
L&P 8:1; 9:2. GS Skrifter – Profetier om skrifter som skal komme frem.

- ◀b
GS Ugudelig.

- ◀27a
L&P 35:20.

- ◀28a
5 Mos 19:15; 2 Kor 13:1; 2 Ne 27:12-14; L&P 128:3.

- ◀30a
L&P 5:22; 135. GS Martyr.

- ◀b
Åb 3:21.

- ◀c
GS Herlighed.

- ◀31a
3 Ne 16:10-14; L&P 20:8-15.

- ◀b
GS Vidnesbyrd.

- ◀32a
Matt 18:19-20. GS Enighed.

- ◀b
L&P 29:5; 38:7.

- ◀33a
GS Mod.

- ◀b
Gal 6:7-8; Mosi 7:30-31; Alma 9:28; L&P 1:10.

- ◀34a
Sl 71:3; Matt 7:24-25; 1 Kor 10:1-4; Hel 5:12; L&P 10:69; 18:4, 17; 33:13; Moses 7:53. GS Klippe.

- ◀35a
Joh 8:3-11.

- ◀36a
Es 45:22; L&P 43:34.

- ◀37a
GS Jesus Kristus – Kristus viser sig efter sin død.

- ◀b
GS Korsfæstelse.

- ◀c
Matt 5:3, 10; 3 Ne 12:3, 10.

- ◀d
GS Guds rige eller Himmeriget.

AFSNIT 7

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith og Oliver Cowdery i Harmony, Pennsylvania, i april 1829, da de gennem Urim og Tummim adspurgte, hvorvidt Johannes, den elskede discipel, endnu var i kødet eller var død. Åbenbaringen er en oversat udgave af den optegnelse, som Johannes skrev på pergament og selv skjulte.

1-3: Johannes den Elskede skal leve indtil Herren kommer. 4-8: Peter, Jakob og Johannes besidder evangeliske nøgler.

1 Og Herren sagde til mig: [a]Johannes, min elskede, hvad [b]ønsker du? For hvis du beder om, hvad du ønsker, skal det blive dig skænket.

2 Og jeg sagde til ham: Herre, giv mig magt over [a]døden, så jeg kan leve og bringe sjæle til dig.

3 Og Herren sagde til mig: Sandelig, sandelig siger jeg dig: Fordi du ønsker dette, skal du [a]forblive her, indtil jeg kommer i min [b]herlighed, og skal [c]profetere for folkeslag, stammer, tungemål og folk.

4 Og af denne årsag sagde Herren til Peter: Hvis jeg vil, at han forbliver her, til jeg kommer, hvad angår det så dig? For han ønskede af mig, at han måtte bringe sjæle til mig, men du ønskede, at du hastigt måtte komme til mig i mit [a]rige.

5 Jeg siger dig, Peter: Dette var et godt ønske, men min elskede har ønsket, at han måtte gøre mere eller udføre et større værk blandt mennesker end det, han hidtil har gjort.

6 Ja, han har påtaget sig et større værk; derfor vil jeg lade ham blive som flammende ild og en [a]tjenende engel; han skal betjene dem, der skal blive [b]arvinger til frelse, og som bor på [c]jorden.

7 Og jeg vil lade dig betjene ham og din broder Jakob; og jer tre vil jeg give denne magt og [a]nøglerne til denne tjenestegerning, indtil jeg kommer.

8 Sandelig siger jeg jer: I skal begge få efter jeres ønsker, for I [a]glæder jer begge ved det, som I har ønsket.

- ◀1a
GS Johannes, Zebedæus’ søn.

- ◀b
3 Ne 28:1-10.

- ◀2a
Luk 9:27. GS Død, fysisk.

- ◀3a
Joh 21:20-23. GS Forvandlede personer.

- ◀b
GS Andet komme, Jesu Kristi; Herlighed.

- ◀c
Åb 10:11.

- ◀4a
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀6a
L&P 130:5.

- ◀b
L&P 76:86-88.

- ◀c
Joh 10:8-11; L&P 77:14.

- ◀7a
Matt 16:19; ApG 15:7; JS-H 1:72. GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀8a
GS Glæde.

AFSNIT 8

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Oliver Cowdery i Harmony, Pennsylvania, i april 1829. Under oversættelsen af Mormons Bog ønskede Oliver, der fortsatte med at virke som skriver og skrev efter profetens diktat, at blive udrustet med oversættelsesgaven. Herren besvarede hans bøn ved at give denne åbenbaring.

1-5: Åbenbaring finder sted ved Helligåndens kraft. 6-12: Kundskab om Guds hemmeligheder og kraft til at oversætte gamle optegnelser opnås ved tro.

1 [a]Oliver Cowdery, sandelig, sandelig siger jeg dig, at så vist som Herren, der er din Gud og din forløser, lever, lige så vist skal du få [b]kundskab om, hvad end du [c]beder om i tro med et ærligt hjerte, overbevist om at du skal få kundskab angående indgraveringerne på gamle [d]optegnelser, som er ældgamle, og som indeholder de dele af mine skrifter, om hvilke der er blevet talt ved min Ånds [e]tilkendegivelse.

2 Ja, se, jeg vil [a]tale til dig i dit sind og i dit [b]hjerte ved [c]Helligånden, som skal komme over dig, og som skal bo i dit hjerte.

3 Se nu, dette er åbenbarelsens ånd; se, dette er den ånd, ved hvilken Moses bragte Israels børn gennem [a]Det Røde Hav på tør grund.

4 Dette er altså din gave; gør brug af den, og velsignet er du, for den skal udfri dig af dine fjenders hænder, når de ellers, hvis det ikke var således, ville slå dig ihjel og bringe din sjæl til undergang.

5 O, husk disse [a]ord, og hold mine befalinger. Husk, at dette er din gave.

6 Se, dette er ikke din eneste gave, for du har en anden gave, som er Arons gave; se, den har oplyst dig om meget;

7 se, der er ingen anden kraft end Guds kraft, der kan bevirke, at denne, Arons, gave forbliver hos dig.

8 Tvivl derfor ikke, for det er Guds gave, og du skal holde den i dine hænder og udføre forunderlige gerninger; og ingen magt skal være i stand til at tage den ud af hænderne på dig, for den er Guds gerning.

9 Og derfor, hvad du end beder mig oplyse dig om ved dette middel, det vil jeg give dig, og du skal få kundskab om det.

10 Husk, at uden [a]tro kan du intet gøre; bed derfor i tro. Tag ikke let på dette; [b]bed ikke om det, som du ikke bør.

11 Bed for, at du må kende Guds hemmeligheder, at du må kunne [a]oversætte og få kundskab fra alle disse ældgamle optegnelser, som har været skjult, og som er hellige; og i overensstemmelse med din tro skal det blive gjort for dig.

12 Se, det er mig, der har talt det, og jeg er den, som har talt til dig fra begyndelsen. Amen.

- ◀1a
JS-H 1:66. GS Cowdery, Oliver.

- ◀b
GS Kundskab.

- ◀c
GS Bøn.

- ◀d
L&P 6:26-27; 9:2.

- ◀e
L&P 5:16.

- ◀2a
L&P 9:7-9. GS Åbenbaring.

- ◀b
GS Hjerte.

- ◀c
GS Helligånden.

- ◀3a
2 Mos 14:13-22; 5 Mos 11:4; 1 Ne 4:2; Mosi 7:19. GS Røde Hav.

- ◀5a
5 Mos 11:18-19.

- ◀10a
GS Tro.

- ◀b
L&P 88:63-65.

- ◀11a
L&P 9:1, 10.

AFSNIT 9

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Oliver Cowdery i Harmony, Pennsylvania, i april 1829. Oliver bliver formanet til at være tålmodig og bliver opfordret til at stille sig tilfreds med indtil videre at skrive efter oversætterens diktat, snarere end selv at forsøge at oversætte.

1-6: Andre gamle optegnelser mangler endnu at blive oversat. 7-14: Mormons Bog skal oversættes ved studium og ved åndelig bekræftelse.

1 Se, jeg siger dig, min søn, at fordi du ikke [a]oversatte, sådan som du begærede af mig, og igen begyndte at [b]skrive for min tjener Joseph Smith jun., så ønsker jeg, at du skal fortsætte, indtil du har afsluttet denne optegnelse, som jeg har betroet ham.

2 Og se, siden har jeg [a]andre [b]optegnelser, som jeg vil give dig magt til at kunne hjælpe med til at oversætte.

3 Vær tålmodig, min søn, for jeg anser det for víst, og det er ikke nødvendigt, at du oversætter for øjeblikket.

4 Se, den gerning, som du er kaldet til at udføre, er at skrive for min tjener Joseph.

5 Og se, det er fordi, du ikke fortsatte, sådan som du var begyndt, da du begyndte at oversætte, at jeg har taget dette privilegium fra dig.

6 Du skal ikke [a]murre, min søn, for jeg anser det for víst, at jeg har handlet mod dig på denne vis.

7 Se, du har ikke forstået det; du er gået ud fra, at jeg ville give dig det, uden at du gjorde dig nogen tanke ud over at spørge mig.

8 Men se, jeg siger dig, at du må [a]gennemtænke det i dit sind; dernæst må du [b]spørge mig, om det er rigtigt, og hvis det er rigtigt, vil jeg bevirke, at det [c]brænder i [d]brystet på dig, således skal du [e]føle, at det er rigtigt.

9 Men hvis det ikke er rigtigt, får du ikke sådanne følelser, men dine tanker bliver [a]uklare, hvilket får dig til at glemme det, der er urigtigt; derfor kan du ikke skrive det, der er helligt, medmindre det bliver givet dig af mig.

10 Se, hvis du havde vidst dette, kunne du have [a]oversat; dog er det ikke nødvendigt, at du oversætter nu.

11 Se, det var nødvendigt, da du begyndte, men du [a]frygtede, og tiden er forpasset, og det er ikke nødvendigt nu;

12 for ser du ikke, at jeg har givet min tjener [a]Joseph tilstrækkelig styrke, hvorigennem det bliver opvejet? Og jeg har ikke fordømt nogen af jer.

13 Gør dette, som jeg har befalet dig, så skal du få fremgang. Vær trofast, og giv ikke efter for nogen [a]fristelse.

14 [a]Stå fast i den gerning, hvortil jeg har [b]kaldet dig, så skal ikke et hår på dit hoved gå tabt, og du skal blive [c]løftet op på den yderste dag. Amen.

- ◀1a
L&P 8:1, 11.

- ◀b
JS-H 1:67.

- ◀2a
En hentydning til andre oversættelsesopgaver, bl.a. Joseph Smiths Oversættelse af Bibelen og Abrahams Bog, hvor Oliver Cowdery medvirkede som skriver. GS Joseph Smiths Oversættelse (JSO).

- ◀b
L&P 6:26; 8:1.

- ◀6a
GS Murre.

- ◀8a
GS Grunde.

- ◀b
GS Bøn.

- ◀c
GS Inspiration; Vidnesbyrd.

- ◀d
Luk 24:32.

- ◀e
L&P 8:2-3.

- ◀9a
L&P 10:2.

- ◀10a
L&P 8:11.

- ◀11a
GS Frygt.

- ◀12a
L&P 18:8.

- ◀13a
GS Fristelse.

- ◀14a
1 Kor 16:13.

- ◀b
GS Kalde, kaldet af Gud.

- ◀c
Alma 13:29; L&P 17:8.

AFSNIT 10

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith i Harmony, Pennsylvania, formentlig omkring april 1829, selv om dele kan være blevet modtaget så tidligt som i sommeren 1828. Heri oplyser Herren Joseph om, at nogle ugudelige mennesker har foretaget ændringer i de 116 manuskriptsider fra oversættelsen af Lehis Bog i Mormons Bog. Martin Harris, som midlertidigt havde fået arkene betroet, havde mistet disse manuskriptsider. (Se indledningen til afsnit 3). Det ondsindede forehavende var at afvente den forventede genoversættelse af den tekst, der var indeholdt i de stjålne sider, og så at bringe oversætteren i vanry ved at påvise de uoverensstemmelser, der var skabt ved ændringerne. At denne ugudelige hensigt var blevet undfanget af den Onde selv og var kendt af Herren, endog mens Mormon, den fordums nefitiske historieskriver, udfærdigede sin forkortelse af de samlede plader, fremgår af Mormons Bog (se Mormons Ord 1:3-7).

1-26: Satan ophidser ugudelige mennesker til at modarbejde Herrens værk. 27-33: Han søger at fordærve menneskenes sjæle. 34-52: Evangeliet skal udbredes til lamanitterne og til alle folkeslag ved hjælp af Mormons Bog. 53-63: Herren vil grundfæste sin kirke og sit evangelium blandt menneskene. 64-70: Han vil indsamle dem, der har omvendt sig, til sin kirke og frelse de lydige.

1 Se nu, jeg siger dig, at fordi du overlod den tekst, som du havde fået kraft til at oversætte ved hjælp af [a]Urim og Tummim, i hænderne på en [b]ugudelig mand, har du mistet dem.

2 Og du mistede også din gave på samme tid, og dit [a]sind blev formørket.

3 Alligevel har du nu [a]fået den igen, se derfor til, at du er trofast og fortsætter, så du kan få gjort resten af arbejdet med oversættelsen færdig, sådan som du var begyndt.

4 Løb ikke [a]hurtigere eller arbejd mere, end du har fået [b]styrke og kræfter til for at sætte dig i stand til at oversætte, men vær [c]flittig indtil enden.

5 [a]Bed altid, så du kan komme ud af det som sejrherre; ja, så du kan besejre Satan, og så du kan undslippe hænderne på Satans tjenere, der understøtter hans værk.

6 Se, de har forsøgt at [a]bringe dig i vanry; ja, selv den [b]mand, du stolede på, har forsøgt at bringe dig i vanry.

7 Og af denne årsag sagde jeg, at han var en ugudelig mand, for han har forsøgt at borttage det, som du er blevet betroet, og han har også forsøgt at tilintetgøre din gave.

8 Og fordi du har overladt teksten i hans hænder, se, så har ugudelige mennesker taget den fra dig.

9 Således har du overladt dem, ja, det, der var helligt, til ugudelighed.

10 Og se, [a]Satan har lagt dem det i hjertet at ændre de ord, som du har ladet skrive, eller som du har oversat, og som er udgået af dine hænder.

11 Og se, jeg siger dig, at fordi de har ændret ordene, giver de en anden mening end det, du har oversat og ladet skrive;

12 og på denne måde har Djævelen forsøgt at lægge en snedig plan for at kunne tilintetgøre dette værk,

13 for han har lagt dem det i hjertet, at de skulle gøre dette, for at de ved at lyve kan sige, at de har [a]fanget dig i de ord, som du har foregivet at have oversat.

14 Sandelig siger jeg dig, at jeg ikke vil tillade, at Satan skal udføre sit ondsindede forehavende, hvad angår dette.

15 For se, han har lagt dem det i hjertet at få dig til at friste Herren din Gud ved at bede om lov til at oversætte det endnu engang.

16 Og se, da siger og tænker de i hjertet: Vi vil se, om Gud har givet ham kraft til at oversætte; i så fald vil han igen give ham kraft;

17 og hvis Gud igen giver ham kraft, eller hvis han oversætter igen, eller med andre ord hvis han frembringer de samme ord, se, da har vi de samme hos os, og vi har ændret dem;

18 derfor stemmer de ikke overens, og vi vil sige, at han har løjet i sine ord, og at han ingen gave har, og at han ingen magt har;

19 således vil vi bringe ham i vanry og ligeledes værket; og vi vil gøre dette, for at vi ikke til slut skal gøres til skamme, og for at vi kan blive æret af verden.

20 Sandelig, sandelig siger jeg dig, at Satan har et fast greb om deres hjerte; han [a]hidser dem op til at gøre [b]ondt mod det, der er godt;

21 og deres hjerte er [a]fordærvet og fuldt af [b]ugudelighed og vederstyggeligheder, og de [c]elsker [d]mørket snarere end lyset, fordi deres [e]gerninger er onde; derfor vil de ikke bede til mig.

22 [a]Satan hidser dem op, så han kan [b]lede deres sjæl i fordærv.

23 Og således har han lagt en snedig plan og tror, at han kan tilintetgøre Guds værk; men jeg vil kræve dette af deres hænder, og det skal vende sig til deres skam og fordømmelse på [a]dommens dag.

24 Ja, han hidser deres hjerte op til vrede mod dette værk.

25 Ja, han siger til dem: Bedrag, og læg jer på lur for at fange dem, så I kan bringe i vanry; se, det er der intet galt i. Og således smigrer han dem og siger til dem, at det ikke er nogen synd at [a]lyve, hvis de dermed kan gribe et menneske i en løgn, så de kan bringe ham i vanry.

26 Og således smigrer han dem og [a]fører dem af sted, indtil han drager deres sjæl ned i [b]helvede; og således får han dem til at fange sig selv i deres egen [c]snare.

27 Og således går han op og ned, [a]frem og tilbage på jorden og søger at [b]fordærve menneskenes sjæle.

28 Sandelig, sandelig siger jeg dig: Ve ham, der lyver for at [a]bedrage, fordi han formoder, at en anden lyver for at bedrage, for sådanne er ikke undtaget fra Guds [b]retfærdighed.

29 Se nu, de har ændret disse ord, fordi Satan siger til dem: Han har bedraget jer! Og således lokker han dem bort til at gøre misgerninger, til at få dig til at [a]friste Herren din Gud.

30 Se, jeg siger dig, at du skal ikke igen oversætte de ord, der er udgået af dine hænder;

31 for se, de skal ikke udføre deres ondsindede forehavender ved at lyve mod disse ord. For se, hvis du frembringer de samme ord, vil de sige, at du har løjet, og at du har foregivet at kunne oversætte, men at du har modsagt dig selv.

32 Og se, de vil offentliggøre dette, og Satan vil forhærde menneskenes hjerte for at hidse dem op til vrede imod dig, så de ikke vil tro på mine ord.

33 Således påtænker [a]Satan at overvinde dit vidnesbyrd i denne slægt, for at værket ikke skal komme frem i denne slægt.

34 Men se, her er visdom, og skønt jeg viser dig [a]visdom og giver dig befalinger angående dette, hvad du skal gøre, så vis det ikke for verden, førend du har udført arbejdet med at oversætte.

35 Vær ikke forundret over, at jeg sagde til dig: Her er visdom, vis det ikke til verden! For jeg sagde: Vis det ikke til verden! for at du kan blive bevaret.

36 Se, jeg siger ikke, at du ikke skal vise det til de retfærdige;

37 men da du ikke altid kan [a]bedømme de retfærdige, eller da du ikke altid kan skelne de ugudelige fra de retfærdige, så siger jeg dig: [b]Vær stille, indtil jeg finder det tjenligt at gøre alt angående sagen kendt for verden.

38 Og se, sandelig siger jeg dig, at en beretning om [a]det, som du har skrevet, og som er udgået af dine hænder, er indgraveret på Nefis [b]plader;

39 ja, og du husker, at der blev sagt i disse skrifter, at der blev givet en mere detaljeret beretning om dette på Nefis plader.

40 Og se, da den beretning, der er indgraveret på Nefis plader, er mere detaljeret angående det, som jeg i min visdom vil bringe til menneskenes kundskab ved denne beretning,

41 skal du derfor oversætte de indgraveringer, der er på Nefis [a]plader, indtil du kommer op til kong Benjamins regeringstid, eller indtil du kommer til det, som du har oversat, og som du har beholdt;

42 og se, du skal udgive det som Nefis optegnelse; og således vil jeg beskæmme dem, der har ændret mine ord.

43 Jeg vil ikke tillade, at de skal tilintetgøre mit værk; ja, jeg vil vise dem, at min visdom er større end Djævelens snedighed.

44 Se, de har kun en del, eller en forkortelse, af Nefis beretning.

45 Se, på Nefis plader er der indgraveret meget, som kaster større lys over mit evangelium; derfor anser jeg det for víst, at du oversætter denne første del af Nefis indgraveringer og udgiver den i dette værk.

46 Og se, resten af [a]dette værk indeholder alle de dele af mit [b]evangelium, som mine hellige profeter, ja, og også mine disciple, i deres bønner [c]ønskede skulle komme frem til dette folk.

47 Og jeg sagde til dem, at det skulle [a]gives dem i overensstemmelse med deres [b]tro i deres bønner;

48 ja, og deres tro var dette – at mit evangelium, som jeg gav dem, for at de kunne forkynde det i deres dage, måtte komme til deres brødre, [a]lamanitterne, og også til alle, der var blevet lamanitter, fordi de havde skilt sig ud.

49 Se, dette er ikke alt – deres tro i deres bønner var, at dette evangelium også skulle kundgøres, hvis det var muligt, at andre folkeslag skulle tage dette land i besiddelse;

50 og således efterlod de i deres bønner den velsignelse over dette land, at hver den, der ville tro på dette evangelium i dette land, måtte få evigt liv;

51 ja, at det måtte være frit for alle, uanset hvilket folkeslag, stamme, tungemål eller folk, de end måtte tilhøre.

52 Og se nu, i overensstemmelse med deres tro i deres bønner vil jeg bringe denne del af mit evangelium til mit folks kundskab. Se, jeg bringer det ikke frem for at tilintetgøre det, som de har modtaget, men for at opbygge det.

53 Og af denne årsag har jeg sagt: Hvis denne slægt ikke forhærder hjertet, vil jeg oprette min kirke blandt dem.

54 Se, dette siger jeg ikke for at bringe min kirke i vanry, men jeg siger dette for at opbygge min kirke;

55 derfor behøver ingen, som tilhører min kirke, at [a]frygte, for sådanne skal [b]arve [c]Himmeriget.

56 Men det er dem, som ikke [a]frygter mig og heller ikke holder mine befalinger, men bygger [b]kirker til sig selv for at få [c]vinding, ja, alle dem, som handler ugudeligt og bygger Djævelens rige – ja, sandelig, sandelig siger jeg dig, at det er dem, som jeg vil forurolige og få til at bæve og ryste i deres inderste.

57 Se, jeg er Jesus Kristus, [a]Guds Søn. Jeg kom til mine egne, og mine egne tog ikke imod mig.

58 Jeg er [a]lyset, som skinner i mørket, og mørket begriber det ikke.

59 Jeg er den, som til mine disciple sagde: Jeg har [a]andre [b]får, som ikke er af denne fold. Og der var mange, som ikke [c]forstod mig.

60 Og jeg vil vise dette folk, at jeg havde andre får, og at de var en gren af [a]Jakobs hus;

61 og jeg vil bringe de forunderlige gerninger, som de gjorde i mit navn, frem i lyset;

62 ja, og jeg vil også bringe mit evangelium, som det blev forkyndt for dem, frem i lyset, og se, de skal ikke forkaste det, som du har modtaget, men de skal opbygge det og skal bringe de sande punkter i min [a]lære frem i lyset, ja, og den eneste lære, der er af mig.

63 Og dette gør jeg for at stadfæste mit evangelium, så der ikke skal være så megen strid; ja, [a]Satan hidser menneskenes hjerte op til [b]strid angående punkterne i min lære; og i dette begår de fejl, for de [c]fordrejer skrifterne og forstår dem ikke.

64 Derfor vil jeg udfolde denne store hemmelighed for dem;

65 for se, jeg vil [a]samle dem, som en høne samler sine kyllinger under sine vinger, hvis de ikke forhærder hjertet;

66 ja, hvis de vil, kan de komme og frit drikke af [a]livets vand.

67 Se, dette er min lære: Hver den, der omvender sig og [a]kommer til mig, denne er min [b]kirke.

68 Hver den, der [a]kundgør mere eller mindre end dette, han er ikke af mig, men er [b]imod mig; derfor er han ikke af min kirke.

69 Og se nu, hver den, der er af min kirke og forbliver i min kirke til enden, ham vil jeg grundfæste på min [a]klippe, og [b]helvedes porte skal ikke få magt over dem.

70 Og se, husk ordene fra ham, som er verdens liv og [a]lys, din forløser, din [b]Herre og din Gud. Amen.

- ◀1a
GS Urim og Tummim.

- ◀b
L&P 3:1-15.

- ◀2a
GS Sind.

- ◀3a
L&P 3:10.

- ◀4a
Mosi 4:27.

- ◀b
2 Mos 18:13-26.

- ◀c
Matt 10:22. GS Flid.

- ◀5a
3 Ne 18:15-21. GS Bøn.

- ◀6a
L&P 5:32-33; 38:13.

- ◀b
L&P 5:1-2.

- ◀10a
GS Djævelen.

- ◀13a
Jer 5:26.

- ◀20a
2 Ne 28:20-22.

- ◀b
GS Synd.

- ◀21a
L&P 112:23-24.

- ◀b
GS Ugudelig.

- ◀c
Moses 5:13-18.

- ◀d
Mosi 15:26. GS Mørke, åndeligt.

- ◀e
Joh 3:18-21; L&P 29:45.

- ◀22a
2 Ne 2:17-18.

- ◀b
GS Fristelse.

- ◀23a
Hel 8:25; L&P 121:23-25.

- ◀25a
2 Ne 2:18; 28:8-9; Alma 10:17; Moses 4:4. GS Løgn.

- ◀26a
GS Frafald.

- ◀b
GS Helvede.

- ◀c
Ordsp 29:5-6; 1 Ne 14:3.

- ◀27a
Job 1:7.

- ◀b
2 Ne 28:19-23; L&P 76:28-29.

- ◀28a
GS Bedrag.

- ◀b
Rom 2:3. GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀29a
Matt 4:7.

- ◀33a
GS Djævelen.

- ◀34a
GS Visdom.

- ◀37a
Matt 23:28.

- ◀b
2 Mos 14:14.

- ◀38a
I forordet til den første udgave af Mormons Bog forklarede profeten, at teksten på de forsvundne 116 sider var blevet oversat fra den del af pladerne, som blev kaldt »Lehis Bog«.

- ◀b
GS Plader.

- ◀41a
MormO 1:3-7.

- ◀46a
GS Mormons Bog.

- ◀b
GS Evangelium.

- ◀c
En 1:12-18; Morm 8:24-26; 9:34-37.

- ◀47a
3 Ne 5:13-15; L&P 3:19-20.

- ◀b
GS Tro.

- ◀48a
Moro 10:1-5; L&P 109:65-66.

- ◀55a
GS Frygt.

- ◀b
Matt 5:10.

- ◀c
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀56a
Præd 12:13-14.

- ◀b
GS Djævelen – Djævelens kirke.

- ◀c
4 Ne 1:26.

- ◀57a
Rom 1:4.

- ◀58a
L&P 6:21.

- ◀59a
Joh 10:16.

- ◀b
GS Gode hyrde.

- ◀c
3 Ne 15:16-18.

- ◀60a
GS Herrens vingård.

- ◀62a
3 Ne 11:31-40.

- ◀63a
GS Djævelen.

- ◀b
GS Splid.

- ◀c
2 Pet 3:16.

- ◀65a
Luk 13:34; 3 Ne 10:4-6; L&P 43:24.

- ◀66a
GS Levende vand.

- ◀67a
Matt 11:28-30.

- ◀b
GS Jesu Kristi Kirke.

- ◀68a
3 Ne 11:40.

- ◀b
Luk 11:23.

- ◀69a
GS Klippe.

- ◀b
Matt 16:18; 2 Ne 4:31-32; L&P 17:8; 128:10.

- ◀70a
GS Lys, Kristi lys.

- ◀b
GS Jesus Kristus.

AFSNIT 11

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til hans bror Hyrum Smith i Harmony, Pennsylvania, i maj 1829. Denne åbenbaring blev modtaget gennem Urim og Tummim som svar på Josephs påkaldelse og forespørgsel. Af Joseph Smiths historie synes det at fremgå, at denne åbenbaring blev modtaget, efter at det aronske præstedømme var blevet gengivet.

1-6: De, der arbejder i vingården, opnår frelse. 7-14: Søg visdom, råb omvendelse og stol på Ånden. 15-22: Hold befalingerne, og studer Herrens ord. 23-27: Fornægt ikke profetiens og åbenbarelsens ånd. 28-30: De, der modtager Kristus, bliver Guds sønner.

1 [a]Et stort og forunderligt værk er ved at tage sin begyndelse blandt menneskenes børn.

2 Se, jeg er Gud; [a]giv agt på mit [b]ord, der er levende og [c]virksomt, [d]skarpere end et tveægget sværd, der sønderdeler både led og marv; giv derfor agt på mit ord.

3 [a]Se, marken er allerede hvid til høst; derfor, den, der ønsker at høste, lad ham svinge sin segl af al sin kraft og høste, mens det er dag, så han kan [b]samle sig [c]evigtvarende frelse for sin sjæl i Guds rige.

4 Ja, hver den, der vil svinge sin [a]segl og høste, han er kaldet af Gud.

5 Derfor, hvis du vil [a]bede mig, skal du få; hvis du vil banke på, skal der lukkes op for dig.

6 Se, eftersom du har bedt, se, så siger jeg dig: Hold mine befalinger, og forsøg at fremme og grundfæste [a]Zions sag.

7 Søg ikke efter [a]rigdom, men efter [b]visdom, og se, Guds hemmeligheder skal blive udfoldet for dig, og da vil du blive gjort rig. Se, den, der har evigt liv, er rig.

8 Sandelig, sandelig siger jeg dig: Hvad end du ønsker af mig, det skal blive gjort for dig; og du skal, hvis du ønsker det, blive et middel til at gøre meget godt i denne slægt.

9 [a]Tal intet andet end [b]omvendelse til denne slægt. Hold mine befalinger, og hjælp til med at fremme mit værk [c]i henhold til mine befalinger, så skal du blive velsignet.

10 Se, du har en [a]gave, eller du skal få en gave, hvis du vil bede mig derom i tro med et [b]ærligt hjerte, i tro på Jesu Kristi kraft, eller på min kraft, han som taler til dig;

11 for se, det er mig, som taler; se, jeg er [a]lyset, som skinner i mørket, og ved min [b]kraft giver jeg dig disse ord.

12 Og se, sandelig, sandelig siger jeg dig: [a]Stol på den [b]Ånd, der leder til at gøre det gode – ja, til at handle ret, til at [c]vandre [d]ydmygt og til at [e]dømme retfærdigt; og dette er min Ånd.

13 Sandelig, sandelig siger jeg dig: Jeg vil give dig af min Ånd, som skal [a]oplyse dit [b]sind, og som skal fylde din sjæl med [c]glæde;

14 og da skal du vide, eller ved dette skal du vide alt, hvad du begærer af mig – og som angår det, der hører til [a]retfærdighed – i tro, med tro på mig, at du skal modtage.

15 Se, jeg befaler dig, at du ikke skal tro, at du er kaldet til at prædike, førend du er [a]kaldet.

16 Vent lidt længere, indtil du får mit ord, min [a]klippe, min kirke og mit evangelium, så du med vished kan kende min lære.

17 Og da, se, efter dine ønsker, ja, efter din tro, skal det blive gjort for dig.

18 Hold mine befalinger, vær stille, bønfald min Ånd;

19 ja, [a]hold dig til mig af hele dit hjerte, så du kan hjælpe til med at bringe det, hvorom der er blevet talt – ja, oversættelsen af mit værk – frem i lyset; vær tålmodig, indtil du skal gøre det færdigt.

20 Se, dette er din gerning: at [a]holde mine befalinger, ja, af al din kraft, hele dit sind og hele din styrke.

21 Søg ikke at kundgøre mit ord, men søg først at [a]få mit ord, og så skal din tunge blive løst; så skal du, hvis du ønsker det, få min Ånd og mit ord, ja, Guds kraft, så du kan overbevise menneskene.

22 Men vær nu stille; studer [a]mit ord, som er gået ud blandt menneskenes børn, og [b]studer ligeledes [c]mit ord, som skal komme ud blandt menneskenes børn, eller det, som nu er ved at blive oversat, ja, indtil du har fået alt det, som jeg vil [d]skænke menneskenes børn i denne slægt, og så skal alt gives i tilgift.

23 Se, du er [a]Hyrum, min søn; [b]søg Guds rige, og alt skal gives i tilgift i overensstemmelse med det, som er ret.

24 [a]Byg på min klippe, som er mit [b]evangelium;

25 fornægt ikke [a]åbenbarelsens ånd, ej heller [b]profetiens ånd, for ve ham, der fornægter disse;

26 [a]gem derfor mit ord i dit hjerte, indtil det i min visdom er tid til, at du skal drage ud.

27 Se, jeg taler til alle, som har gode ønsker og har [a]svunget seglen for at høste.

28 Se, jeg er [a]Jesus Kristus, Guds Søn. Jeg er verdens liv og [b]lys.

29 Jeg er den, som kom til mine egne, og mine egne tog ikke imod mig;

30 men sandelig, sandelig siger jeg jer, at så mange, som tager imod mig, til dem vil jeg give [a]magt til at blive [b]Guds sønner, ja, til dem, som tror på mit navn. Amen.

- ◀1a
Es 29:14; L&P 4. GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀2a
1 Ne 15:23-25; L&P 1:14; 84:43-45.

- ◀b
Hebr 4:12.

- ◀c
Alma 4:19; 31:5.

- ◀d
Hel 3:29-30; L&P 6:2.

- ◀3a
L&P 12:3.

- ◀b
Luk 18:22; Hel 5:8.

- ◀c
1 Tim 6:19.

- ◀4a
Åb 14:15; L&P 14:3-4.

- ◀5a
GS Bøn.

- ◀6a
Es 52:7-8; L&P 66:11. GS Zion.

- ◀7a
1 Kong 3:11-13; 2 Ne 26:31; Jakob 2:17-19; L&P 38:39.

- ◀b
GS Visdom.

- ◀9a
L&P 19:21-22.

- ◀b
GS Omvendelse.

- ◀c
L&P 105:5.

- ◀10a
L&P 46:8-12.

- ◀b
Luk 8:15.

- ◀11a
GS Lys, Kristi lys.

- ◀b
GS Magt.

- ◀12a
L&P 84:116. GS Tillid.

- ◀b
Rom 8:1-9; 1 Joh 4:1-6.

- ◀c
GS Vandre, vandre med Gud.

- ◀d
GS Ydmyg.

- ◀e
Matt 7:1-5; Alma 41:14-15.

- ◀13a
L&P 76:12.

- ◀b
GS Sind.

- ◀c
GS Glæde.

- ◀14a
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀15a
TA 1:5. GS Kalde, kaldet af Gud; Myndighed.

- ◀16a
L&P 6:34. GS Klippe.

- ◀19a
Jakob 6:5; L&P 98:11.

- ◀20a
GS Lydighed.

- ◀21a
Alma 17:2-3; L&P 84:85.

- ◀22a
DVS Bibelen.

- ◀b
GS Skrifter – Værdien af skrifter.

- ◀c
DVS Mormons Bog.

- ◀d
Alma 29:8.

- ◀23a
JS-H 1:4.

- ◀b
Matt 6:33.

- ◀24a
Matt 7:24-27.

- ◀b
GS Evangelium.

- ◀25a
GS Åbenbaring.

- ◀b
Åb 19:10. GS Profeti.

- ◀26a
5 Mos 11:18; L&P 6:20; 43:34; JS-M 1:37.

- ◀27a
GS Missionering.

- ◀28a
GS Jesus Kristus.

- ◀b
GS Lys, Kristi lys.

- ◀30a
Joh 1:12.

- ◀b
GS Guds sønner og døtre.

AFSNIT 12

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Joseph Knight sen. i Harmony, Pennsylvania, i maj 1829. Joseph Knight troede på Joseph Smiths udsagn vedrørende dennes besiddelse af de plader, hvorpå Mormons Bog var optegnet, og det arbejde med at oversætte dem, der var i gang på det tidspunkt, og havde flere gange ydet materiel bistand til Joseph Smith og hans skriver, hvilket satte dem i stand til at fortsætte med at oversætte. På Joseph Knights anmodning adspurgte profeten Herren og modtog åbenbaringen.

1-6: De, der arbejder i vingården, skal opnå frelse. 7-9: Alle, der ønsker det og er skikket dertil, kan hjælpe til i Herrens værk.

1 [a]Et stort og forunderligt værk er ved at tage sin begyndelse blandt menneskenes børn.

2 Se, jeg er Gud; giv agt på mit ord, der er levende og virksomt, skarpere end et tveægget sværd, der sønderdeler både led og marv; giv derfor agt på mit ord.

3 Se, marken er allerede hvid til høst; derfor, den, der ønsker at høste, lad ham svinge sin segl af al sin kraft og høste, mens det er dag, så han kan samle sig evigtvarende frelse for sin sjæl i Guds rige.

4 Ja, hver den, der vil svinge sin segl og høste, han er kaldet af Gud.

5 Derfor, hvis du vil bede mig, skal du få; hvis du vil banke på, skal der lukkes op for dig.

6 Se, eftersom du har bedt, se, så siger jeg dig: Hold mine befalinger, og forsøg at fremme og grundfæste Zions sag.

7 Se, jeg taler til dig og ligeledes til alle dem, der har ønske om at fremme og grundfæste dette værk;

8 og ingen kan hjælpe til i dette værk, medmindre han er [a]ydmyg og fuld af [b]kærlighed og har [c]tro, [d]håb og [e]næstekærlighed og er mådeholden i alt, hvad end der bliver betroet ham at tage sig af.

9 Se, jeg er verdens lys og liv, som taler disse ord, giv derfor agt af al kraft, og da er du kaldet. Amen.

- ◀1a
Se de tilsvarende krydshenvisninger til L&P 11:1-6.

- ◀8a
GS Ydmyg.

- ◀b
GS Kærlighed.

- ◀c
GS Tro.

- ◀d
GS Håb.

- ◀e
GS Næstekærlighed.

AFSNIT 13

Et uddrag af Joseph Smiths historie, der beretter om profetens og Oliver Cowderys ordination til det aronske præstedømme i nærheden af Harmony, Pennsylvania, den 15. maj 1829. Ordinationen blev foretaget ved håndspålæggelse af en engel, der præsenterede sig som Johannes, den samme som i Det Nye Testamente kaldes Johannes Døber. Englen forklarede, at han handlede under ledelse af Peter, Jakob og Johannes, de fordums apostle, som besad nøglerne til det højere præstedømme, som blev kaldt Melkisedeks præstedømme. Joseph og Oliver fik det løfte, at dette højere præstedømme ville blive overdraget til dem, når tiden var inde. (Se afsnit 27:7-8, 12).

Det aronske præstedømmes nøgler og magt fremsættes.

1 Til jer, mine medtjenere, [a]overdrager jeg i Messias’ navn [b]Arons præstedømme, som besidder nøglerne til [c]englebetjening og til [d]omvendelsens evangelium og til [e]dåb ved nedsænkning til syndernes forladelse; og dette skal aldrig mere tages fra jorden, førend [f]Levis sønner atter bringer Herren et offer i [g]retfærdighed.

- ◀1a
JS-H 1:68-75. GS Ordinere.

- ◀b
L&P 27:8; 84:18-34. GS Aronske præstedømme.

- ◀c
GS Engle.

- ◀d
GS Omvendelse.

- ◀e
GS Døbe, dåb.

- ◀f
Se Oliver Cowderys beretning om gengivelsen af det aronske præstedømme sidst i Joseph Smith – Historie. 5 Mos 10:8; 1 Krøn 6:33; L&P 128:24.

- ◀g
GS Retfærdig, retfærdighed.

AFSNIT 14

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til David Whitmer i Fayette, New York, i juni 1829. Familien Whitmer var blevet meget interesseret i oversættelsen af Mormons Bog. Profeten flyttede ind i Peter Whitmer sen.s hjem, hvor han opholdt sig, indtil arbejdet med oversættelsen var tilendebragt, og ophavsretten til bogen, som skulle udgives, var sikret. Tre af Peter Whitmer sen.s sønner, der hver for sig havde modtaget et vidnesbyrd om værkets ægthed, blev dybt optaget af spørgsmålet om deres egen personlige pligt. Denne åbenbaring og de to næste (afsnittene 15 og 16) blev givet som svar på en forespørgsel gennem Urim og Tummim. David Whitmer blev senere et af de tre vidner om Mormons Bog.

1-6: De, der arbejder i vingården, opnår frelse. 7-8: Evigt liv er den største af Guds gaver. 9-11: Kristus skabte himlene og jorden.

1 [a]Et stort og forunderligt værk er ved at tage sin begyndelse for menneskenes børn.

2 Se, jeg er Gud; giv agt på mit ord, der er levende og virksomt, skarpere end et tveægget sværd, der sønderdeler både led og marv; giv derfor agt på mit ord.

3 Se, marken er allerede hvid til høst; derfor, den, der ønsker at høste, lad ham svinge sin segl af al sin kraft og høste, mens det er dag, så han kan samle sig evigtvarende frelse for sin sjæl i Guds rige.

4 Ja, hver den, der vil svinge sin segl og høste, han er kaldet af Gud.

5 Derfor, hvis du vil bede mig, skal du få; hvis du vil banke på, skal der lukkes op for dig.

6 Forsøg at fremme og grundfæste mit Zion. Hold mine befalinger i alt.

7 Og hvis du [a]holder mine befalinger og [b]holder ud til enden, skal du få [c]evigt liv, hvilken gave er den største af alle Guds gaver.

8 Og det skal ske, at hvis du beder Faderen i mit navn i tro, med tro derpå, så skal du modtage [a]Helligånden, som giver mæle, så du kan stå som [b]vidne om det, du både skal [c]høre og se, og så du også kan kundgøre omvendelse for denne slægt.

9 Se, jeg er [a]Jesus Kristus, den [b]levende Guds [c]Søn, som [d]skabte himlene og [e]jorden, et [f]lys, som ikke kan skjules i [g]mørket,

10 hvorfor jeg må bringe [a]fylden af mit evangelium fra [b]ikke-jøderne til Israels hus.

11 Og se, du er David, og du er kaldet til at hjælpe til, for hvilket du, hvis du gør det og er trofast, skal blive velsignet både åndeligt og timeligt, og stor skal din løn være. Amen.

- ◀1a
Se de tilsvarende krydshenvisninger til L&P 11:1-6.

- ◀7a
3 Mos 26:3-12; Joh 15:10; Mosi 2:22, 41; L&P 58:2.

- ◀b
GS Udholdenhed.

- ◀c
2 Ne 31:20; L&P 6:13. GS Evigt liv.

- ◀8a
GS Helligånden.

- ◀b
Mosi 18:8-10. GS Vidne (navneord).

- ◀c
Se »De tre vidners vidnesbyrd« foran i Mormons Bog.

- ◀9a
Mosi 4:2; L&P 76:20-24.

- ◀b
Dan 6:27; Alma 7:6; L&P 20:19.

- ◀c
Rom 1:4.

- ◀d
Joh 1:1-3, 14; 3 Ne 9:15; L&P 45:1. GS Skabe.

- ◀e
Abr 4:12, 24-25.

- ◀f
2 Sam 22:29. GS Lys, Kristi lys.

- ◀g
GS Mørke, åndeligt.

- ◀10a
L&P 20:8-9; JS-H 1:34.

- ◀b
GS Ikke-jøder.

AFSNIT 15

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til John Whitmer i Fayette, New York, i juni 1829 (se indledningen til afsnit 14). Budskabet er dybt personligt og bemærkelsesværdigt derved, at Herren fortæller om det, der kun var kendt af John Whitmer og ham selv. John Whitmer blev senere et af de otte vidner om Mormons Bog.

1-2: Herrens arm er over hele jorden. 3-6: Det, der er af størst værdi, er at prædike evangeliet og frelse sjæle.

1 Lyt, min tjener John, og lyt til Jesu Kristi, din Herres og din forløsers ord.

2 For se, jeg taler til dig med skarphed og med [a]kraft; for min arm er over hele jorden.

3 Og jeg vil fortælle dig det, som ingen ved, bortset fra mig og dig alene –

4 for mange gange har du ønsket at få at vide af mig, hvad der ville være af størst værdi for dig.

5 Se, velsignet er du for dette og for at tale mine ord, som jeg har givet dig, i overensstemmelse med mine befalinger.

6 Og se nu, jeg siger dig, at det, der vil være af størst værdi for dig, vil være at [a]kundgøre omvendelse for dette folk, så du kan bringe sjæle til mig, så du kan [b]hvile sammen med dem i min [c]Faders [d]rige. Amen.

- ◀2a
Hel 3:29-30. GS Magt.

- ◀6a
L&P 18:15-16. GS Missionering.

- ◀b
GS Hvile.

- ◀c
GS Fader i himlen.

- ◀d
GS Guds rige eller Himmeriget.

AFSNIT 16

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Peter Whitmer jun. i Fayette, New York, i juni 1829 (se indledningen til afsnit 14). Peter Whitmer jun. blev senere et af de otte vidner om Mormons Bog.

1-2: Herrens arm er over hele jorden. 3-6: Det, der er af størst værdi, er at prædike evangeliet og frelse sjæle.

1 [a]Lyt, min tjener Peter, lyt til Jesu Kristi, din Herres og din forløsers, ord.

2 For se, jeg taler til dig med skarphed og med kraft; for min arm er over hele jorden.

3 Og jeg vil fortælle dig det, som ingen ved, bortset fra mig og dig alene –

4 for mange gange har du ønsket at få at vide af mig, hvad der ville være af størst værdi for dig.

5 Se, velsignet er du for dette og for at have talt mine ord, som jeg har givet dig, i overensstemmelse med mine befalinger.

6 Og se nu, jeg siger dig, at det, der vil være af størst værdi for dig, vil være at kundgøre omvendelse for dette folk, så du kan bringe sjæle til mig, så du kan hvile sammen med dem i min Faders rige. Amen.

- ◀1a
Se de tilsvarende krydshenvisninger til L&P 15.

AFSNIT 17

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Oliver Cowdery, David Whitmer og Martin Harris i Fayette, New York, i juni 1829, før de så de plader, som indeholdt den optegnelse, der udgør Mormons Bog. Joseph og hans skriver, Oliver Cowdery, havde ved oversættelsen af de plader, der rummer Mormons Bog, erfaret, at der ville blive udpeget tre særlige vidner (se Eter 5:2-4; 2 Ne 11:3 og 27:12). Oliver Cowdery, David Whitmer og Martin Harris var tilskyndet af et inspireret ønske om at blive de tre særlige vidner. Profeten adspurgte Herren, og som svar blev denne åbenbaring givet gennem Urim og Tummim.

1-4: Ved tro skal de tre vidner se pladerne og andre hellige ting. 5-9: Kristus aflægger vidnesbyrd om Mormons Bogs guddommelighed.

1 Se, jeg siger jer, at I må forlade jer på mit ord. Hvis I gør dette med hjertets faste forsæt, skal I få [a]pladerne at [b]se, og ligeledes brystskjoldet, Labans [c]sværd, [d]Urim og Tummim, der blev givet til [e]Jereds bror på bjerget, da han talte med Herren [f]ansigt til ansigt, og den [g]mirakuløse vejviser, som Lehi fik, mens han var i ørkenen i grænseegnene op til [h]Det Røde Hav.

2 Og det er ved jeres tro, at I skal få dem at se, ja, ved den tro, som de fordums profeter havde.

3 Og efter at I har fået tro og har set dem med jeres øjne, skal I [a]vidne om dem ved Guds kraft;

4 og dette skal I gøre, for at min tjener Joseph Smith jun. ikke skal blive bragt i vanry, og for at jeg kan føre mine retfærdige formål med hensyn til menneskenes børn ud i livet ved dette værk.

5 Og I skal vidne om, at I har set dem, ligesom min tjener Joseph Smith jun. har set dem; for det er ved min kraft, at han har set dem, og det er fordi, han havde tro.

6 Og han har oversat [a]bogen, nemlig den [b]del som jeg har befalet ham, og så sandt som jeres Herre og jeres Gud lever, er den sand.

7 Altså har I modtaget den samme kraft og den samme tro og den samme gave som han.

8 Og hvis I holder disse, mine sidste befalinger, som jeg har givet jer, skal [a]helvedes porte ikke få magt over jer, for min [b]nåde er tilstrækkelig for jer, og I skal blive [c]løftet op på den yderste dag.

9 Og jeg, Jesus Kristus, jeres [a]Herre og jeres Gud, har talt det til jer, for at jeg kan føre mine retfærdige formål med hensyn til menneskenes børn ud i livet. Amen.

- ◀1a
Morm 6:6; JS-H 1:52. GS Plader.

- ◀b
2 Ne 27:12; Eter 5:2-4; L&P 5:15. Se også »De tre vidners vidnesbyrd« foran i Mormons Bog.

- ◀c
1 Ne 4:8-9; 2 Ne 5:14; Jakob 1:10; Mosi 1:16.

- ◀d
GS Urim og Tummim.

- ◀e
Eter 3.

- ◀f
1 Mos 32:30; 2 Mos 33:11; Moses 1:2.

- ◀g
1 Ne 16:10, 16, 26-29; Alma 37:38-47.

- ◀h
1 Ne 2:5.

- ◀3a
GS Vidne (navneord); Vidne (udsagnsord).

- ◀6a
GS Mormons Bog.

- ◀b
2 Ne 27:22; 3 Ne 26:7-10.

- ◀8a
Matt 16:18; 3 Ne 11:39; L&P 10:69.

- ◀b
GS Nåde.

- ◀c
1 Ne 13:37; 3 Ne 27:14-15, 22; L&P 9:14.

- ◀9a
GS Herren.

AFSNIT 18

Åbenbaring til profeten Joseph Smith, Oliver Cowdery og David Whitmer, givet i Fayette, New York, i juni 1829. Ifølge profeten gjorde denne åbenbaring det kendt, at »de tolv skulle kaldes i disse sidste dage og gav også instruktioner med hensyn til opbygningen af kirken.«

1-5: Skrifterne viser, hvordan kirken skal opbygges. 6-8: Verden er ved at være moden i ugudelighed. 9-16: Sjæles værdi er stor. 17-25: For at opnå frelse må mennesker påtage sig Kristi navn. 26-36: De tolvs kaldelse og mission bliver åbenbaret. 37-39: Oliver Cowdery og David Whitmer skal finde frem til de tolv. 40-47: For at opnå frelse må mennesker omvende sig, blive døbt og holde befalingerne.

1 Se nu, på grund af det, som du, min tjener Oliver Cowdery, har ønsket at få at vide af mig, giver jeg dig disse ord:

2 Se, jeg har ved mange lejligheder ved min Ånd tilkendegivet for dig, at det, som du har skrevet, er [a]sandt; derfor ved du, at det er sandt.

3 Og hvis du ved, at det er sandt, se, da giver jeg dig den befaling, at du skal forlade dig på det, som er [a]skrevet;

4 for deri er der skrevet alt, der angår grundlæggelsen af min kirke, mit [a]evangelium og min [b]klippe.

5 Hvis du således opbygger min kirke på den grundvold, som mit evangelium og min klippe er, skal helvedes porte ikke få magt over dig.

6 Se, [a]verden er ved at være moden i ugudelighed; og det må nødvendigvis være sådan, at menneskenes børn bliver vakt til omvendelse, både [b]ikke-jøderne og ligeledes Israels hus.

7 Da du således er blevet [a]døbt ved min tjener Joseph Smith jun.s hænder, sådan som jeg har befalet ham, så har han opfyldt det, som jeg har befalet ham.

8 Og se, vær ikke forundret over, at jeg har kaldet ham til mit eget formål, hvilket formål er kendt af mig; hvis han derfor er [a]flittig til at [b]holde mine befalinger, skal han blive [c]velsignet med evigt liv; og hans navn er [d]Joseph.

9 Og se, Oliver Cowdery, jeg taler til dig og også til David Whitmer i form af en befaling; for se, jeg befaler alle mennesker overalt at omvende sig, og jeg taler til jer, ligesom til Paulus, min [a]apostel, for I er kaldet med selv samme kaldelse, som han var kaldet med.

10 Husk, at [a]sjæles [b]værdi er stor i Guds øjne;

11 for se, Herren, jeres [a]forløser, led [b]døden i kødet; således [c]led han alle menneskers [d]smerter, for at alle mennesker kunne omvende sig og komme til ham.

12 Og han er [a]opstået igen fra de døde, for at kunne føre alle mennesker til sig på betingelse af [b]omvendelse.

13 Og hvor stor er ikke hans [a]glæde over den sjæl, der omvender sig!

14 Derfor er I kaldet til at [a]råbe omvendelse til dette folk.

15 Og dersom I skulle arbejde alle jeres dage med at råbe omvendelse til dette folk og kun føre én [a]sjæl til mig, hvor stor skal da ikke jeres glæde være sammen med ham i min Faders rige!

16 Og se, hvis jeres glæde skal være stor sammen med én sjæl, som I har ført til mig ind i min Faders [a]rige, hvor stor skal da ikke jeres [b]glæde være, hvis I [c]fører mange sjæle til mig!

17 Se, I har mit evangelium for jer og min klippe og min [a]frelse.

18 [a]Bed Faderen i mit [b]navn i tro, overbevist om at I skal modtage, så skal I få Helligånden, der tilkendegiver alt det, som er [c]nødvendigt for menneskenes børn.

19 Og hvis I ikke har [a]tro, [b]håb og [c]næstekærlighed, kan I intet gøre.

20 [a]Strid ikke mod nogen kirke, medmindre det er [b]Djævelens kirke.

21 Påtag jer Kristi [a]navn, og [b]tal sandheden med [c]alvor.

22 Og så mange, som omvender sig og bliver [a]døbt i mit navn, hvilket er Jesus Kristus, og [b]holder ud til enden, de skal blive frelst.

23 Se, Jesus Kristus er det [a]navn, der er givet af Faderen, og der er ikke givet noget andet navn, hvorved mennesket kan blive frelst;

24 derfor må alle mennesker påtage sig det navn, der er givet af Faderen, for ved det navn skal de blive kaldt på den yderste dag;

25 hvis de derfor ikke kender det [a]navn, hvorved de skal blive kaldt, kan de ikke få nogen plads i min Faders [b]rige.

26 Og se nu, der er andre, som er kaldet til at kundgøre mit evangelium, både for [a]ikke-jøde og for jøde;

27 ja, tolv, og de [a]tolv skal være mine disciple, og de skal påtage sig mit navn; og de tolv er dem, der vil ønske at påtage sig mit [b]navn med hjertets faste forsæt.

28 Og hvis de ønsker at påtage sig mit navn med hjertets faste forsæt, er de kaldet til at drage ud i hele [a]verden for at prædike mit [b]evangelium for [c]hver skabning.

29 Og de er dem, som er ordineret af mig til at [a]døbe i mit navn i overensstemmelse med det, der er skrevet;

30 og I har det, der er skrevet, foran jer, derfor må I gøre det i overensstemmelse med de ord, der er skrevet.

31 Og nu taler jeg til jer, de [a]tolv: Se, min nåde er tilstrækkelig for jer; I må vandre retsindigt over for mig og ikke synde.

32 Og se, I er dem, som er ordineret af mig til at [a]ordinere præster og lærere og til at [b]kundgøre mit evangelium i overensstemmelse med Helligåndens kraft, som er i jer, og i overensstemmelse med [c]Guds kald og gaver til menneskene;

33 og jeg, Jesus Kristus, jeres Herre og jeres Gud, har talt det.

34 Disse [a]ord er ikke fra mennesker, ej heller fra et menneske, men fra mig, derfor skal I vidne om, at de er fra mig og ikke fra et menneske;

35 for det er min [a]røst, som taler dem til jer, for de bliver givet ved min Ånd til jer, og ved min kraft kan I læse dem for hinanden, og var det ikke ved min kraft, kunne I ikke få dem.

36 Derfor kan I [a]vidne om, at I har hørt min røst og kender mine ord.

37 Og se nu, jeg pålægger dig, Oliver Cowdery, og ligeledes David Whitmer, at I skal udsøge jer de tolv, som skal have de ønsker, hvorom jeg har talt;

38 og på deres ønsker og deres [a]gerninger skal I kende dem.

39 Og når I har fundet dem, skal I vise dette til dem.

40 Og I skal falde ned og [a]tilbede Faderen i mit navn.

41 Og I skal prædike for verden og sige: I må omvende jer og blive døbt i Jesu Kristi navn!

42 For alle mennesker må omvende sig og blive døbt, og ikke alene mænd, men også kvinder og børn, som har nået [a]ansvarlighedsalder.

43 Og se, efter at I har modtaget dette, må I holde mine [a]befalinger i alt;

44 og ved jeres hænder vil jeg udføre en [a]forunderlig gerning blandt menneskenes børn, således at mange skal blive [b]overbevist om deres synder, så de kan komme til omvendelse, og så de kan komme til min Faders rige.

45 Således [a]overgår de velsignelser, som jeg giver jer, alt.

46 Og efter at I har modtaget dette, kan I ikke blive frelst i min Faders rige, hvis I ikke [a]holder mine befalinger.

47 Se, jeg, Jesus Kristus, jeres Herre og jeres Gud og jeres forløser, har talt det ved min Ånds kraft. Amen.

- ◀2a
L&P 6:15-17.

- ◀3a
L&P 98:11. GS Skrifter – Værdien af skrifter.

- ◀4a
GS Evangelium.

- ◀b
GS Klippe.

- ◀6a
GS Verden.

- ◀b
GS Ikke-jøder.

- ◀7a
JS-H 1:70-71.

- ◀8a
GS Flid.

- ◀b
GS Lydighed.

- ◀c
GS Velsigne.

- ◀d
2 Ne 3:14-15. GS Smith, Joseph, jun.

- ◀9a
Rom 1:1.

- ◀10a
GS Sjæl.

- ◀b
GS Sjæl – Sjæles værdi.

- ◀11a
GS Forløser.

- ◀b
GS Korsfæstelse.

- ◀c
GS Forløse.

- ◀d
Es 53:4-5. GS Forsoning.

- ◀12a
GS Opstandelse.

- ◀b
L&P 19:4-18. GS Omvendelse.

- ◀13a
Luk 15:7.

- ◀14a
Alma 29:1-2; L&P 34:5-6; 63:57.

- ◀15a
GS Sjæl – Sjæles værdi.

- ◀16a
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀b
Alma 26:11. GS Glæde.

- ◀c
GS Missionering.

- ◀17a
GS Frelse.

- ◀18a
GS Bøn.

- ◀b
Joh 15:16.

- ◀c
L&P 88:63-65.

- ◀19a
GS Tro.

- ◀b
GS Håb.

- ◀c
GS Næstekærlighed.

- ◀20a
2 Tim 2:23-24; 3 Ne 11:29-30.

- ◀b
GS Djævelen – Djævelens kirke.

- ◀21a
2 Ne 31:13; Mosi 5:8; 3 Ne 27:5; L&P 20:37.

- ◀b
L&P 100:5-8.

- ◀c
Rom 12:3.

- ◀22a
GS Døbe, dåb.

- ◀b
GS Udholdenhed.

- ◀23a
Mal 1:11; ApG 4:12; Mosi 3:17; Hel 3:28-29.

- ◀25a
Mosi 5:9-14.

- ◀b
GS Celestial herlighed.

- ◀26a
L&P 90:8-9; 112:4.

- ◀27a
GS Apostel.

- ◀b
L&P 27:12.

- ◀28a
Mark 16:15-16.

- ◀b
GS Evangelium.

- ◀c
L&P 1:2; 42:58.

- ◀29a
3 Ne 11:21-28; L&P 20:72-74.

- ◀31a
L&P 107:23-35.

- ◀32a
Moro 3; L&P 20:60; 107:58. GS Ordinere.

- ◀b
2 Pet 1:21; L&P 68:3-4.

- ◀c
L&P 20:27.

- ◀34a
GS Skrifter.

- ◀35a
L&P 1:38. GS Røst.

- ◀36a
GS Vidne (udsagnsord).

- ◀38a
GS Gerninger.

- ◀40a
GS Tilbedelse.

- ◀42a
L&P 20:71; 29:47; 68:27. GS Ansvarlighed.

- ◀43a
GS Guds befalinger.

- ◀44a
Es 29:14; L&P 4:1.

- ◀b
Alma 36:12-19; 62:45.

- ◀45a
L&P 84:35-38.

- ◀46a
L&P 82:3.

AFSNIT 19

Åbenbaring givet gennem Joseph Smith i Manchester, New York, formentlig i sommeren 1829. I sin beretning præsenterer profeten den som »en befaling fra Gud og ikke fra noget menneske til Martin Harris, givet af ham, der er evig.«

1-3: Kristus har al magt. 4-5: Alle mennesker må omvende sig eller lide. 6-12: Evig straf er Guds straf. 13-20: Kristus har lidt for alle, for at de ikke skal lide, hvis de vil omvende sig. 21-28: Forkynd omvendelsens evangelium. 29-41: Kundgør glædelige tidender.

1 Jeg er [a]Alfa og Omega, [b]Kristus, Herren; ja, jeg er ham, begyndelsen og enden, verdens forløser.

2 Jeg, som har udført og [a]fuldbragt hans vilje angående mig, han hvem jeg tilhører, nemlig Faderen – og som har gjort dette, for at jeg kunne [b]underlægge mig alt –

3 og som besidder al [a]magt, ja, endog til at [b]tilintetgøre Satan og hans gerninger ved verdens [c]ende og på den yderste, store dag, da jeg skal fælde dom over indbyggerne i den, idet jeg skal [d]dømme enhver efter hans [e]gerninger og de handlinger, som han har gjort.

4 Og visselig må enhver [a]omvende sig eller [b]lide, for jeg, Gud, er [c]uendelig.

5 Derfor [a]tilbagekalder jeg ikke de domme, som jeg skal fælde, men de, som bliver fundet ved min [b]venstre hånd, skal lide ve, gråd, [c]jammer og tænderskæren.

6 Dog står der ikke [a]skrevet, at der ikke skal være nogen ende på denne pine, men der står skrevet [b]uendelig pine.

7 Videre står der skrevet [a]evig fordømmelse, derfor er det tydeligere end andre skriftsteder, for at det kan indvirke på menneskenes børns hjerte fuldt og helt til mit navns ære.

8 Se, jeg vil forklare jer denne hemmelighed, for det er passende, at I skal kende den, ligesom mine apostle.

9 Jeg taler til jer, som er blevet udvalgt til dette, som til én, for at I kan gå ind til min [a]hvile.

10 For se, [a]guddommelighedens hemmelighed, hvor stor er den ikke! For se, jeg er uendelig, og den straf, som gives ved min hånd, er uendelig straf, for [b]Uendelig er mit navn, hvorfor –

11 [a]evig straf er Guds straf.

12 Uendelig straf er Guds straf.

13 Derfor befaler jeg dig at omvende dig og holde de [a]befalinger, som du har modtaget ved min tjener Joseph Smith jun.s hånd i mit navn;

14 og det er ved min almægtige kraft, at du har modtaget dem;

15 derfor befaler jeg dig at omvende dig – omvend dig, for at jeg ikke skal slå dig med min munds stok og med min harme og med min vrede, og for at dine [a]lidelser ikke skal blive svære – hvor svære ved du ikke, hvor intense ved du ikke, ja, hvor tunge at bære ved du ikke.

16 For se, jeg, Gud, har [a]lidt dette for alle, for at de [b]ikke skal lide, hvis de vil [c]omvende sig;

17 men hvis de ikke vil omvende sig, må de [a]lide, ligesom jeg;

18 hvilken lidelse fik mig, selv Gud, den største af alle, til at skælve af smerte og til at bløde fra hver pore og til at lide på både legeme og ånd – og jeg ønskede, at jeg [a]ikke skulle drikke det bitre bæger, men undlade det –

19 dog, æret være Faderen, så drak jeg og [a]fuldendte mine forberedelser for menneskenes børn.

20 Derfor befaler jeg dig atter at omvende dig, for at jeg ikke skal ydmyge dig med min almægtige kraft, og at du skal [a]bekende dine synder, for at du ikke skal lide disse straffe, hvorom jeg har talt, og som du har smagt i mindste, ja, i allerringeste grad på det tidspunkt, da jeg trak min Ånd tilbage.

21 Og jeg befaler dig, at du [a]ikke prædiker andet end omvendelse, og [b]ikke viser dette til verden, førend jeg anser det for víst.

22 For de kan ikke [a]tåle fast føde nu, men [b]mælk må de have, derfor må de ikke få dette at vide, for at de ikke skal fortabes.

23 Lær af mig, og lyt til mine ord; [a]vandr i min Ånds [b]sagtmodighed, så skal du få [c]fred i mig.

24 Jeg er [a]Jesus Kristus; jeg kom ved Faderens vilje, og jeg gør hans vilje.

25 Og videre befaler jeg dig, at du ikke skal [a]begære din næstes [b]hustru eller stræbe din næste efter livet.

26 Og videre befaler jeg dig, at du ikke skal begære din egen ejendom, men frit give deraf til trykningen af Mormons Bog, som indeholder [a]sandheden og Guds ord –

27 og som er mit ord til [a]ikke-jøden, så den snart kan komme ud til [b]jøden, af hvem lamanitterne er en [c]rest, så de må tro på evangeliet og ikke vente på, at der skal komme en [d]Messias, der allerede er kommet.

28 Og videre befaler jeg dig, at du skal [a]bede [b]lydeligt så vel som i dit hjerte; ja, over for verden så vel som i løndom, offentligt så vel som i enrum.

29 Og du skal [a]kundgøre glædelige tidender; ja, forkynd det på bjergene og på hvert højt sted og blandt hvert folk, som du skal få lov at se.

30 Og du skal gøre det i al ydmyghed, idet du [a]forlader dig på mig og ikke håner dem, der håner dig.

31 Og om [a]trossætninger skal du ikke tale, men du skal kundgøre omvendelse og [b]tro på Frelseren og [c]syndsforladelse ved [d]dåb og ved [e]ild, ja, nemlig [f]Helligånden.

32 Se, dette er en stor befaling og den [a]sidste, som jeg giver dig angående denne sag, for dette vil være tilstrækkeligt for din daglige vandel lige til dit livs ende.

33 Og elendighed skal ramme dig, hvis du tilsidesætter disse [a]råd, ja, endog tilintetgørelse af dig selv og din ejendom.

34 [a]Afhænd en del af din ejendom, ja, endog en del af dine jordlodder og alt, undtagen din families underhold.

35 Betal den [a]gæld, du har [b]stiftet hos bogtrykkeren. Frigør dig for [c]trældom.

36 [a]Forlad dit hus og hjem, undtagen når du ønsker at besøge din familie;

37 og [a]tal frit til alle; ja, forkynd, forman og kundgør [b]sandheden, ja, med høj røst, med fryd, og råb: Hosianna, hosianna, velsignet være Gud Herrens navn!

38 [a]Bed altid, så vil jeg [b]udøse min Ånd over dig, og stor skal din velsignelse blive – ja, større end om du skulle få jordiske skatte og lide fordærv i tilsvarende mål.

39 Se, kan du læse dette uden at frydes og blive opløftet i dit hjerte af glæde?

40 Eller kan du stadig rende omkring som en blind vejviser?

41 Eller kan du være [a]ydmyg og sagtmodig og opføre dig víst over for mig? Ja, [b]kom til mig, din frelser. Amen.

- ◀1a
Åb 1:8, 11; 3 Ne 9:18; L&P 35:1; 61:1. GS Alfa og Omega.

- ◀b
GS Jesus Kristus.

- ◀2a
Joh 17:4; 3 Ne 11:11.

- ◀b
Fil 3:21.

- ◀3a
GS Magt.

- ◀b
Es 14:12-17; 1 Joh 3:8; 1 Ne 22:26; L&P 88:111-115.

- ◀c
GS Verden – Verdens ende.

- ◀d
GS Dom, den endelige.

- ◀e
GS Gerninger.

- ◀4a
GS Omvendelse.

- ◀b
Luk 13:3; Hel 14:19.

- ◀c
Moses 1:3.

- ◀5a
L&P 56:4; 58:32.

- ◀b
Matt 25:41-43.

- ◀c
Matt 13:42.

- ◀6a
L&P 76:105-106; 138:59.

- ◀b
L&P 76:33, 44-45.

- ◀7a
Hel 12:25-26; L&P 29:44.

- ◀9a
GS Hvile.

- ◀10a
Jakob 4:8; L&P 76:114-116.

- ◀b
Moses 1:3; 7:35. GS Uendelig.

- ◀11a
Matt 25:46.

- ◀13a
L&P 5:2; 10:6-7; 17.

- ◀15a
Alma 36:11-19.

- ◀16a
Alma 11:40-41. GS Forsoning.

- ◀b
GS Barmhjertighed.

- ◀c
GS Syndsforladelse.

- ◀17a
L&P 29:17.

- ◀18a
Luk 22:42-44.

- ◀19a
Joh 17:4; 19:30.

- ◀20a
4 Mos 5:6-7; Mosi 26:29; L&P 58:43; 64:7. GS Bekendelse.

- ◀21a
L&P 11:9.

- ◀b
JS-H 1:42.

- ◀22a
L&P 78:17-18.

- ◀b
Hebr 5:11-14; L&P 50:40.

- ◀23a
Moro 7:3-4.

- ◀b
GS Sagtmodig.

- ◀c
GS Fred.

- ◀24a
GS Jesus Kristus.

- ◀25a
GS Begære.

- ◀b
2 Mos 20:17; 1 Kor 7:2-4. GS Ægteskabsbrud.

- ◀26a
GS Sandhed.

- ◀27a
GS Ikke-jøder.

- ◀b
GS Jøder.

- ◀c
Omni 1:14-19; Mosi 25:2-4; Hel 8:21; 3 Ne 2:12-16.

- ◀d
GS Messias.

- ◀28a
1 Tim 2:8. GS Bøn.

- ◀b
L&P 20:47, 51; 23:6.

- ◀29a
GS Missionering.

- ◀30a
GS Tillid.

- ◀31a
2 Tim 2:23-24.

- ◀b
GS Tro.

- ◀c
GS Syndsforladelse.

- ◀d
GS Døbe, dåb.

- ◀e
Matt 3:11.

- ◀f
GS Helligåndsgaven.

- ◀32a
L&P 58:26-29.

- ◀33a
GS Guds befalinger.

- ◀34a
ApG 4:34-35.

- ◀35a
GS Gæld.

- ◀b
DVS betale for udgivelsen af den første udgave af Mormons Bog.

- ◀c
Ordsp 22:7.

- ◀36a
Matt 19:29.

- ◀37a
L&P 58:47; 68:8; 71:7.

- ◀b
L&P 75:4.

- ◀38a
Luk 18:1; 2 Ne 32:9; L&P 10:5.

- ◀b
Ordsp 1:23; ApG 2:17.

- ◀41a
GS Ydmyg.

- ◀b
Matt 11:28-30.

AFSNIT 20

Åbenbaring om kirkens organisering og ledelse, givet gennem profeten Joseph Smith i eller i nærheden af Fayette, New York. Dele af denne åbenbaring kan være blevet givet så tidligt som i sommeren 1829. Den samlede åbenbaring, der på det tidspunkt var kendt som Artiklerne og Pagterne, blev formentlig nedskrevet kort efter den 6. april 1830 (den dag hvor kirken blev organiseret). Profeten skrev: »Vi modtog følgende af ham [Jesus Kristus] ved profetiens og åbenbarelsens ånd, hvilket ikke alene gav os megen viden, men som også udpegede for os nøjagtigt den dag, på hvilken vi i henhold til hans vilje og befaling skulle skride til på ny at organisere hans kirke her på jorden.«

1-16: Mormons Bog beviser guddommeligheden af sidstedagesværket. 17-28: Lærdommene om skabelsen, faldet, forsoningen og dåben bliver bekræftet. 29-37: Love, der gælder for omvendelse, retfærdiggørelse, helliggørelse og dåb, bliver fremlagt. 38-67: Ældsternes, præsternes, lærernes og diakonernes pligter bliver opsummeret. 68-74: Medlemmernes pligter, velsignelse af børn og dåbsmåden bliver åbenbaret. 75-84: Nadverbønnerne og de regler, der gælder for medlemskab af kirken, bliver givet.

1 [a]Kristi kirkes [b]tilblivelse i disse sidste dage, hvilket er et tusinde otte hundrede og tredive år efter vor Herre og frelsers, Jesu Kristi, komme i kødet, hvor den blev behørigt [c]organiseret og oprettet i henhold til vort lands love efter Guds vilje og befalinger i den fjerde måned og på den sjette dag i den måned, der kaldes april –

2 hvilke befalinger blev givet til Joseph Smith jun., der blev [a]kaldet af Gud og ordineret til Jesu Kristi [b]apostel, til at være den første [c]ældste i denne kirke;

3 og til Oliver Cowdery, som også blev kaldet af Gud til Jesu Kristi apostel, til at være den anden ældste i denne kirke og ordineret under hans hånd;

4 og dette i overensstemmelse med vor Herre og frelsers, Jesu Kristi, nåde; ham være al ære, både nu og for evigt. Amen.

5 Efter at det i sandhed var blevet tilkendegivet for denne første ældste, at han havde fået forladelse for sine synder, blev han atter [a]viklet ind i verdens forfængeligheder,

6 men efter at have omvendt sig og ydmyget sig oprigtigt ved tro betjente Gud ham ved en hellig [a]engel, hvis [b]ansigt var som lynet, og hvis klæder var rene og mere hvide end noget andet hvidt;

7 og gav ham befalinger, som inspirerede ham;

8 og gav ham ved de [a]midler, som forud var blevet beredt, kraft fra det høje til at oversætte Mormons Bog,

9 som indeholder en optegnelse om et faldent folk og [a]fylden af Jesu Kristi [b]evangelium til ikke-jøderne og ligeledes til jøderne,

10 og som blev givet ved inspiration og er blevet bekræftet for [a]andre ved englebetjening og er blevet [b]bragt frem for verden af dem –

11 hvilket beviser for verden, at de hellige skrifter er [a]sande, og at Gud [b]inspirerer mennesker og kalder dem til sit [c]hellige værk i denne tid og slægt såvel som i fordums slægter;

12 og derved viser, at han er den [a]samme Gud i går, i dag og for evigt. Amen.

13 Eftersom verden har fået så store vidnesbyrd, skal den derfor dømmes ved dem, ja, så mange som herefter skal komme til kundskab om dette værk.

14 Og de, der modtager det i tro og øver [a]retfærdighed, skal få en [b]krone af evigt liv;

15 men for dem, der forhærder hjertet i [a]vantro og forkaster det, skal dette vende sig til deres egen fordømmelse –

16 for Gud Herren har talt det; og vi, kirkens ældster, har hørt og aflægger vidnesbyrd om ordene fra den herlige Majestæt i det høje, ham være ære for evigt og altid. Amen.

17 Ud fra dette [a]ved vi, at der er en [b]Gud i himlen, som er uendelig og evig, fra evighed til evighed den samme uforanderlige Gud, han, der formede himlen og jorden og alt, hvad der er i dem;

18 og at han [a]skabte mennesket, mand og kvinde, efter sit eget [b]billede og i sin egen lighed skabte han dem;

19 og gav dem befalinger om, at de skulle [a]elske og [b]tjene ham, den eneste levende og sande Gud, og at han skulle være det eneste væsen, som de skulle [c]tilbede.

20 Men ved overtrædelsen af disse hellige love blev mennesket [a]sanseligt og [b]djævelsk og blev et [c]faldent menneske.

21 Derfor gav Gud den Almægtige sin [a]enbårne Søn, sådan som der står skrevet i de skrifter, der er blevet givet om ham.

22 Han led [a]fristelser, men han gav ikke efter for dem.

23 Han blev [a]korsfæstet, døde og [b]opstod igen den tredje dag

24 og [a]steg op til himlen for at sætte sig ved [b]Faderens højre hånd og for at regere med almægtig kraft efter Faderens vilje

25 for at så mange, som ville [a]tro og blive døbt i hans hellige navn og [b]holde ud i tro til enden, skulle blive frelst –

26 ikke alene de, som troede, efter at han var kommet i [a]tidens midte, i kødet, men også alle de fra begyndelsen, nemlig så mange som var til, før han kom, og som troede på ordene fra de [b]hellige profeter, der talte, som de blev inspireret til ved [c]Helligåndsgaven, de som i sandhed [d]vidnede om ham i alt, skulle få evigt liv,

27 såvel som de, der skulle komme derefter, og som ville tro på Guds [a]gaver og kald ved Helligånden, som [b]vidner om Faderen og om Sønnen,

28 hvilken Fader, Søn og Helligånd er [a]én Gud, uendelig og evig, uden ende. Amen.

29 Og vi ved, at alle mennesker må [a]omvende sig og tro på Jesu Kristi navn og tilbede Faderen i hans navn og holde ud i [b]tro på hans navn til enden, ellers kan de ikke blive [c]frelst i Guds rige.

30 Og vi ved, at [a]retfærdiggørelse ved vor Herre og frelsers Jesu Kristi [b]nåde er retfærdig og sand;

31 og vi ved også, at [a]helliggørelse ved vor Herre og frelsers Jesu Kristi nåde er retfærdig og sand for alle dem, der elsker og tjener Gud af al deres [b]kraft, sind og styrke.

32 Men der er mulighed for, at mennesket kan [a]falde fra nåden og fjerne sig fra den levende Gud;

33 lad derfor kirken tage sig i agt og altid bede, så de ikke falder i [a]fristelse;

34 ja, og lad endog dem, der er helliggjorte, også tage sig i agt.

35 Og vi ved, at dette er sandt og i overensstemmelse med Johannes’ åbenbaringer, idet vi hverken [a]føjer noget til eller trækker noget fra profetien i hans bog, de hellige [b]skrifter, eller Guds åbenbaringer, som herefter skal gives ved Helligåndens gave og kraft, Guds [c]røst eller englebetjening.

36 Og Gud Herren har talt det; og hans hellige navn være ære, magt og herlighed, både nu og altid. Amen.

37 Og videre, som befaling til kirken angående dåbsmåden: Alle de, som ydmyger sig over for Gud og ønsker at blive [a]døbt og træder frem med et [b]sønderknust hjerte og en angerfuld ånd og vidner for kirken, at de oprigtigt har omvendt sig fra alle deres synder og er villige til at [c]påtage sig Jesu Kristi navn, idet de er fast [d]besluttede på at tjene ham til enden, og som ved deres [e]gerninger virkelig viser, at de har modtaget af Kristi Ånd til deres [f]synders forladelse, skal optages i hans kirke ved dåb.

38 Pligterne for ældsterne, præsterne, lærerne, diakonerne og medlemmerne af Kristi kirke: En [a]apostel er en ældste, og det er hans kald at [b]døbe

39 og at [a]ordinere andre ældster, præster, lærere og diakoner

40 og at [a]velsigne brødet og vinen – sindbillederne på Kristi legeme og blod –

41 og at [a]bekræfte dem, som bliver døbt ind i kirken, ved [b]håndspålæggelse for dåben med ild og [c]Helligånden i henhold til skrifterne

42 og at undervise, forklare, formane, døbe og våge over kirken

43 og at bekræfte kirken ved håndspålæggelse og ved at give Helligånden

44 og at lede alle møder.

45 Ældsterne skal [a]lede møderne, sådan som de bliver ledet af Helligånden, i henhold til Guds befalinger og åbenbaringer.

46 [a]Præstens pligt er at prædike, [b]undervise, forklare, formane og døbe og velsigne nadveren

47 og besøge hvert medlems hjem og formane dem til at [a]bede [b]lydeligt og i løndom og at varetage alle [c]familiemæssige pligter.

48 Og han kan også [a]ordinere andre til præst, lærer og diakon.

49 Og han skal lede møderne, når der ingen ældste er til stede;

50 men når der er en ældste til stede, skal han kun prædike, undervise, forklare, formane og døbe

51 og besøge hvert medlems hjem, idet han formaner dem til at bede lydeligt og i løndom og at varetage alle familiemæssige pligter.

52 I alle disse pligter skal præsten [a]bistå ældsten, når situationen kræver det.

53 [a]Lærerens pligt er altid at [b]våge over kirken og at være hos dem og styrke dem

54 og at se til, at der ikke er nogen ugudelighed i kirken, ej heller indbyrdes [a]nag, ej heller løgn, bagtalelse eller [b]ond tale,

55 og påse, at kirken ofte mødes, og påse, at alle medlemmer gør deres pligt.

56 Og han skal lede møderne i ældstens eller præstens fravær –

57 og skal altid bistås af [a]diakonerne i alle sine pligter i kirken, når situationen kræver det.

58 Men hverken lærere eller diakoner har myndighed til at døbe, velsigne nadveren eller give håndspålæggelse;

59 de skal dog advare, forklare, formane og undervise og opfordre alle til at komme til Kristus.

60 Enhver [a]ældste, præst, lærer eller diakon skal ordineres i overensstemmelse med Guds gaver og [b]kald til ham, og han skal ordineres ved Helligåndens kraft, som er i den, der ordinerer ham.

61 De forskellige ældster, som udgør denne, Kristi kirke, skal mødes til konference en gang hver tredje måned eller fra tid til anden, sådan som førnævnte konferencer bestemmer eller fastsætter det;

62 og førnævnte konferencer skal tage sig af et hvilket som helst af kirkens anliggender, som det er nødvendigt at tage sig af på det tidspunkt.

63 Ældsterne skal modtage deres kaldsbrev fra andre ældster ved [a]afstemning i den menighed, som de tilhører, eller fra konferencerne.

64 Enhver præst, lærer eller diakon, som bliver ordineret af en præst, kan på det tidspunkt få en attest af ham, og denne [a]attest berettiger ham, når den fremvises for en ældste, til et kaldsbrev, der bemyndiger ham til at udføre pligterne i sit kald, eller også kan han få det fra en konference.

65 Ingen må [a]ordineres til noget embede i denne kirke, hvor der er en behørigt organiseret gren af denne, uden den pågældende menigheds [b]afstemning;

66 men de præsiderende ældster, omrejsende biskopper, højrådsmedlemmer, højpræster og ældster kan få det privilegium at ordinere, hvor der ikke er nogen gren af kirken, så en afstemning kan foretages.

67 Enhver præsident for det høje præstedømme (eller præsiderende ældste), [a]biskop, højrådsmedlem og [b]højpræst skal ordineres efter anvisning fra et [c]højråd eller en generalkonference.

68 Medlemmernes [a]pligt efter at de er blevet optaget ved dåb: Ældsterne eller præsterne skal have tilstrækkelig tid til at forklare dem alt angående Kristi kirke, så de [b]forstår det, førend de nyder [c]nadveren og bliver bekræftet ved [d]håndspålæggelse af ældsterne, således at alt kan foregå i orden.

69 Og medlemmerne skal ved gudelig vandel og tale vise over for kirken og ligeså over for ældsterne, at de er værdige til det, så der kan være [a]gerninger og tro, der er i overensstemmelse med de hellige skrifter – idet de vandrer i [b]hellighed over for Herren.

70 Hvert medlem af Kristi kirke, som har børn, skal i kirkens påsyn bringe dem til ældsterne, som skal lægge deres hænder på dem i Jesu Kristi navn og [a]velsigne dem i hans navn.

71 Ingen kan blive optaget i Kristi kirke, medmindre han har nået den alder, hvor han er [a]ansvarlig i Guds øjne og er i stand til at [b]omvende sig.

72 [a]Dåben skal forrettes på følgende måde for alle, der omvender sig:

73 Den, der er kaldet af Gud og har myndighed fra Jesus Kristus til at døbe, skal træde ned i vandet sammen med den, der har fremstillet sig til dåb, og skal sige, idet han kalder vedkommende ved navn: Bemyndiget af Jesus Kristus døber jeg dig i Faderens og i Sønnens og i Helligåndens navn. Amen.

74 Derefter skal han [a]nedsænke vedkommende under vandet og igen komme op af vandet.

75 Det er nødvendigt, at kirken ofte mødes for at [a]nyde brød og vin til [b]erindring om Herren Jesus;

76 og ældsten eller præsten skal velsigne det; og på denne [a]måde skal han velsigne det: Han skal knæle sammen med kirken og påkalde Faderen i højtidelig bøn, idet han siger:

77 O Gud, du evige Fader, vi beder dig i din Søns, Jesu Kristi, navn velsigne og hellige dette [a]brød for alle de sjæle, som nyder deraf, så de må spise til erindring om din Søns legeme og [b]vidne for dig, o Gud, du evige Fader, at de er villige til at [c]påtage sig din Søns navn og altid erindre ham og [d]holde hans befalinger, som han har givet dem, så de altid må have hans [e]Ånd hos sig. Amen.

78 [a]Måden hvorpå vinen velsignes: Han skal også tage [b]bægeret og sige:

79 O Gud, du evige Fader, vi beder dig i din Søns, Jesu Kristi, navn velsigne og hellige denne [a]vin for alle de sjæle, som drikker deraf, så de må gøre det til erindring om din Søns blod, der blev udgydt for dem, så de må vidne for dig, o Gud, du evige Fader, at de altid erindrer ham, så de må have hans Ånd hos sig. Amen.

80 Ethvert medlem af Kristi kirke, som overtræder eller bliver grebet i noget, der er forkert, skal behandles, som skrifterne foreskriver.

81 Det påhviler de forskellige menigheder, som udgør Kristi kirke, at sende en eller flere af deres lærere til at overvære de forskellige konferencer, der bliver afholdt af kirkens ældster,

82 med en optegnelse over [a]navnene på de forskellige medlemmer, som har sluttet sig til kirken siden sidste konference, eller også lade en præst overbringe den, således at en ajourført optegnelse over alle navnene på hele kirken kan blive ført i en bog af en af de ældster, som de andre ældster udpeger fra tid til anden;

83 og på samme måde, om nogen er blevet [a]udelukket af kirken, således at deres navne kan blive slettet af kirkens hovedregister over navne.

84 Alle medlemmer, som flytter fra den menighed, som de tilhører, kan, hvis de flytter til en menighed, hvor de ikke er kendt, medbringe et brev, der attesterer, at de er gode medlemmer og er værdige, hvilken attest kan underskrives af en hvilken som helst ældste eller præst, hvis det medlem, der skal have brevet, personligt kender ældsten eller præsten, eller det kan underskrives af menighedens lærere eller diakoner.

- ◀1a
3 Ne 27:1-8. GS Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige; Kirkens navn.

- ◀b
JS-H 1:2.

- ◀c
L&P 21:3.

- ◀2a
GS Kalde, kaldet af Gud; Myndighed.

- ◀b
GS Apostel.

- ◀c
GS Ældste.

- ◀5a
JS-H 1:28-29.

- ◀6a
JS-H 1:30-35. GS Engle.

- ◀b
Matt 28:2-3.

- ◀8a
GS Urim og Tummim.

- ◀9a
JS-H 1:34.

- ◀b
GS Evangelium.

- ◀10a
Moro 7:29-32; L&P 5:11.

- ◀b
Se »De tre vidners vidnesbyrd« og »De otte vidners vidnesbyrd« foran i Mormons Bog.

- ◀11a
GS Skrifter – Værdien af skrifter.

- ◀b
GS Inspiration.

- ◀c
GS Hellig (tillægsord).

- ◀12a
Hebr 13:8; 1 Ne 10:18-19; Morm 9:9-10; L&P 35:1; 38:1-4.

- ◀14a
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀b
GS Evigt liv; Ophøjelse.

- ◀15a
GS Vantro.

- ◀17a
L&P 76:22-23.

- ◀b
Jos 2:11. GS Gud, Guddommen.

- ◀18a
GS Skabe.

- ◀b
1 Mos 1:26-27; Mosi 7:27; Eter 3:14-17.

- ◀19a
5 Mos 11:1; Matt 22:37; Moro 10:32; L&P 59:5-6.

- ◀b
5 Mos 6:13-15. GS Tjeneste.

- ◀c
GS Tilbedelse.

- ◀20a
GS Sanselighed.

- ◀b
GS Djævelen.

- ◀c
GS Naturlige menneske.

- ◀21a
GS Enbårne.

- ◀22a
Matt 4:1-11; 27:40.

- ◀23a
GS Korsfæstelse.

- ◀b
GS Opstandelse.

- ◀24a
GS Himmelfarten.

- ◀b
GS Fader i himlen; Gud, Guddommen – Gud Faderen.

- ◀25a
L&P 35:2; 38:4; 45:5, 8; 68:9; 76:51-53.

- ◀b
GS Udholdenhed.

- ◀26a
L&P 39:1-3.

- ◀b
Jakob 4:4; 7:11; Mosi 13:33.

- ◀c
Moses 5:58. GS Helligånden.

- ◀d
GS Jesus Kristus – Profetier om Jesu Kristi fødsel og død.

- ◀27a
L&P 18:32.

- ◀b
L&P 42:17.

- ◀28a
Joh 17:20-22; 3 Ne 11:27, 36. GS Gud, Guddommen.

- ◀29a
GS Forløsningsplanen; Frelse.

- ◀b
GS Omvendelse.

- ◀c
GS Tro.

- ◀30a
GS Retfærdiggøre.

- ◀b
GS Nåde.

- ◀31a
GS Helliggørelse.

- ◀b
5 Mos 6:5; Moro 10:32.

- ◀32a
GS Frafald; Oprør.

- ◀33a
GS Fristelse.

- ◀35a
Åb 22:18-19.

- ◀b
GS Skrifter.

- ◀c
L&P 18:33-36.

- ◀37a
GS Døbe, dåb.

- ◀b
GS Sønderknust hjerte.

- ◀c
Mosi 5:7-9; 18:8-10. GS Jesus Kristus – At påtage sig Jesu Kristi navn.

- ◀d
GS Udholdenhed.

- ◀e
Jak 2:18. GS Gerninger.

- ◀f
GS Syndsforladelse.

- ◀38a
GS Apostel.

- ◀b
3 Ne 11:21-22.

- ◀39a
Moro 3; L&P 107:58.

- ◀40a
GS Nadver.

- ◀41a
L&P 33:11, 14-15; 55:3.

- ◀b
GS Håndspålæggelse.

- ◀c
GS Helligåndsgaven.

- ◀45a
Moro 6:9; L&P 46:2.

- ◀46a
L&P 84:111; 107:61. GS Præst i det aronske præstedømme.

- ◀b
GS Undervisning.

- ◀47a
1 Tim 2:8.

- ◀b
L&P 19:28.

- ◀c
GS Familie.

- ◀48a
GS Ordinere.

- ◀52a
L&P 107:14.

- ◀53a
GS Lærer i aronske præstedømme.

- ◀b
GS Vogte, vægter.

- ◀54a
1 Thess 5:11-13.

- ◀b
GS Ond tale.

- ◀57a
GS Diakon.

- ◀60a
GS Ældste.

- ◀b
GS Kalde, kaldet af Gud.

- ◀63a
GS Fælles samtykke.

- ◀64a
L&P 20:84; 52:41.

- ◀65a
GS Ordinere.

- ◀b
L&P 26:2. GS Fælles samtykke.

- ◀67a
GS Biskop.

- ◀b
GS Højpræst.

- ◀c
GS Højråd.

- ◀68a
GS Pligt.

- ◀b
GS Forståelse.

- ◀c
GS Nadver.

- ◀d
GS Håndspålæggelse.

- ◀69a
Jak 2:14-17.

- ◀b
GS Hellighed.

- ◀70a
GS Velsigne – Velsignelse af børn.

- ◀71a
L&P 18:42; 29:47; 68:25-27. GS Ansvarlighed; Døbe, dåb – Dåbskrav.

- ◀b
GS Omvendelse.

- ◀72a
3 Ne 11:22-28.

- ◀74a
GS Døbe, dåb – Dåb ved nedsænkning i vand.

- ◀75a
ApG 20:7.

- ◀b
GS Nadver.

- ◀76a
Moro 4.

- ◀77a
Luk 22:19.

- ◀b
Mosi 18:8-10; L&P 20:37.

- ◀c
Mosi 5:8-12.

- ◀d
GS Lydighed.

- ◀e
Joh 14:16.

- ◀78a
Moro 5.

- ◀b
Luk 22:20.

- ◀79a
L&P 27:2-4.

- ◀82a
Moro 6:4.

- ◀83a
2 Mos 32:33; Alma 5:57; Moro 6:7. GS Udelukkelse.

AFSNIT 21

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith i Fayette, New York, den 6. april 1830. Denne åbenbaring blev ovennævnte dag givet ved organiseringen af kirken i Peter Whitmer sen.s hjem. Seks mænd, der tidligere var blevet døbt, deltog. De gav enstemmigt udtryk for deres ønske og beslutning om at organisere kirken i henhold til Guds befaling (se afsnit 20). De stemte ligeledes for at antage og opretholde Joseph Smith jun. og Oliver Cowdery som kirkens præsiderende embedsmænd. Ved håndspålæggelse ordinerede Joseph dernæst Oliver til ældste i kirken, og Oliver ordinerede på tilsvarende måde Joseph. Efter at have forrettet nadveren lagde Joseph og Oliver hænderne på hver enkelt deltager for at overdrage dem Helligånden og for at bekræfte hver enkelt som medlem af kirken.

1-3: Joseph Smith bliver kaldet til at være seer, oversætter, profet, apostel og ældste. 4-8: Hans ord skal lede Zions sag. 9-12: De hellige vil tro hans ord, når han taler ved Talsmanden.

1 Se, der skal føres en [a]optegnelse blandt jer; og i den skal du kaldes [b]seer, oversætter, profet, Jesu Kristi [c]apostel og ældste i kirken ved Gud Faderens vilje og jeres Herre Jesu Kristi nåde,

2 du, som af Helligånden blev [a]inspireret til at lægge grundvolden til den og at bygge den op til den helligste tro.

3 Hvilken [a]kirke blev [b]organiseret og oprettet i det Herrens år atten hundrede og tredive i den fjerde måned og på den sjette dag i den måned, der kaldes april.

4 Derfor skal I, hvormed menes kirken, give agt på alle de [a]ord og befalinger, som han giver jer, efterhånden som han modtager dem, idet han vandrer i al [b]hellighed over for mig;

5 for hans [a]ord skal I tage imod i al tålmodighed og tro, som kom det fra min egen mund.

6 For ved at gøre dette skal [a]helvedes porte ikke få overhånd over jer; ja, og Gud Herren vil sprede [b]mørkets magter foran jer og få himlene til at [c]ryste til jeres gavn og sit navns [d]ære.

7 For så siger Gud Herren: Ham har jeg inspireret til at fremme [a]Zions sag med vældig magt til det gode, og hans flid kender jeg, og hans bønner har jeg hørt.

8 Ja, hans tårer for Zion har jeg set, og jeg vil foranledige, at han ikke længere skal sørge over hende, for hans glædesdage er kommet til hans synders [a]forladelse og tilkendegivelserne af mine velsignelser over hans gerninger.

9 For se, jeg vil [a]velsigne alle dem, der arbejder i min [b]vingård, med en mægtig velsignelse, og de skal tro på hans ord, som bliver givet ham gennem mig af [c]Talsmanden, som [d]tilkendegiver, at Jesus blev [e]korsfæstet af [f]syndige mennesker for [g]verdens synder, ja, til syndsforladelse for det [h]angerfulde hjerte.

10 Derfor er det min vilje, at han skal [a]ordineres af dig, Oliver Cowdery min apostel;

11 og dette er en ordinance for dig, således at du bliver ældste under hans hånd, således at han er den [a]første for dig, for at du kunne blive ældste i denne, Kristi kirke, som bærer mit navn –

12 og den første prædikant i denne kirke for kirken og over for verden, ja, over for ikke-jøderne; ja, og så siger Gud Herren: Se, se! Også for [a]jøderne. Amen.

- ◀1a
L&P 47:1; 69:3-8; 85:1.

- ◀b
GS Seer.

- ◀c
GS Apostel.

- ◀2a
GS Inspiration.

- ◀3a
GS Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige.

- ◀b
L&P 20:1.

- ◀4a
GS Skrifter.

- ◀b
GS Hellighed.

- ◀5a
L&P 1:38. GS Opretholdelse af kirkeledere; Profet.

- ◀6a
Matt 16:18; L&P 10:69.

- ◀b
Kol 1:12-13.

- ◀c
L&P 35:24.

- ◀d
GS Ære.

- ◀7a
GS Zion.

- ◀8a
L&P 20:5-6.

- ◀9a
1 Ne 13:37; Jakob 5:70-76.

- ◀b
GS Herrens vingård.

- ◀c
GS Talsmand.

- ◀d
GS Vidne (udsagnsord).

- ◀e
GS Korsfæstelse.

- ◀f
GS Synd.

- ◀g
1 Joh 2:2. GS Verden – Mennesker som ikke adlyder befalingerne.

- ◀h
GS Sønderknust hjerte.

- ◀10a
GS Ordinere.

- ◀11a
L&P 20:2.

- ◀12a
1 Ne 13:42; L&P 19:27; 90:8-9.

AFSNIT 22

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Manchester, New York, den 16. april 1830. Denne åbenbaring blev givet til kirken som følge af, at visse personer, som tidligere var blevet døbt, ønskede at forene sig med kirken uden at blive gendøbt.

1: Dåb er en ny og evigtvarende pagt. 2-4: Dåb, udført af en, der har myndighed, er nødvendig.

1 Se, jeg siger jer, at med dette har jeg ladet alle [a]gamle pagter ophæve; og dette er en [b]ny og en evigtvarende pagt, ja, den, som fandtes fra begyndelsen.

2 Selv om et menneske blev døbt hundrede gange, nyttede det ham derfor intet; for I kan ikke gå ind ad den snævre port ved [a]Moseloven, ej heller ved jeres [b]døde gerninger.

3 For det er på grund af jeres døde gerninger, at jeg har ladet denne sidste pagt og denne kirke bygge op til mig ligesom i fordums dage.

4 Gå I derfor ind ad [a]porten, sådan som jeg har befalet, og [b]forsøg ikke at rådgive jeres Gud. Amen.

- ◀1a
Hebr 8:13; 3 Ne 12:46-47.

- ◀b
L&P 66:2. GS Nye og evigtvarende pagt; Pagt.

- ◀2a
Gal 2:16. GS Moseloven.

- ◀b
Moro 8:23-26.

- ◀4a
Matt 7:13-14; Luk 13:24; 2 Ne 9:41; 31:9, 17-18; 3 Ne 14:13-14. GS Døbe, dåb.

- ◀b
Jakob 4:10.

AFSNIT 23

En serie på fem åbenbaringer givet gennem profeten Joseph Smith i Manchester, New York, i april 1830 til Oliver Cowdery, Hyrum Smith, Samuel H. Smith, Joseph Smith sen. og Joseph Knight sen. Som følge af et oprigtigt ønske fra de fem nævnte personers side om at kende deres respektive pligter adspurgte profeten Herren og modtog en åbenbaring for hver person.

1-7: Disse første disciple bliver kaldet til at prædike, formane og styrke kirken.

1 Se, jeg taler til dig, Oliver, nogle få ord. Se, du er velsignet og er ikke under nogen fordømmelse. Men vogt dig for [a]stolthed, for at du ikke skal falde i [b]fristelse.

2 Gør dit kald kendt for kirken og også over for verden, så skal dit hjerte blive åbnet, så du kan prædike sandheden fra nu af og for evigt. Amen.

3 Se, jeg taler til dig, Hyrum, nogle få ord; for du er heller ikke under nogen fordømmelse; og dit hjerte er blevet åbnet, og din tunge løst, og dit kald er at formane og at [a]styrke kirken bestandigt. Derfor er din pligt for stedse for kirken, og dette på grund af din familie. Amen.

4 Se, jeg taler nogle få ord til dig, [a]Samuel; for du er heller ikke under nogen fordømmelse, og dit kald er at formane og at styrke kirken; og du er endnu ikke kaldet til at prædike for verden. Amen.

5 Se, jeg taler nogle få ord til dig, Joseph; for du er heller ikke under nogen fordømmelse, og dit kald er også at formane og at styrke kirken; og dette er din pligt fra nu af og for evigt. Amen.

6 Se, jeg tilkendegiver med disse ord for dig, Joseph Knight, at du må tage dit [a]kors op, herunder at du må [b]bede [c]lydeligt over for verden så vel som i løndom og i din familie og blandt dine venner og alle steder.

7 Og se, det er din pligt at [a]forene dig med den sande kirke og bestandigt at bruge dine ord til formaning, så du kan få arbejderens løn. Amen.

- ◀1a
GS Stolthed.

- ◀b
GS Fristelse.

- ◀3a
L&P 81:4-5; 108:7.

- ◀4a
JS-H 1:4.

- ◀6a
Matt 10:38; 3 Ne 12:30.

- ◀b
GS Bøn.

- ◀c
L&P 20:47, 51.

- ◀7a
GS Døbe, dåb – En nødvendighed.

AFSNIT 24

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith og Oliver Cowdery i Harmony, Pennsylvania, i juli 1830. Skønt der var gået mindre end fire måneder, siden kirken var blevet organiseret, var forfølgelserne blevet intense, og lederne måtte søge sikkerhed ved ind imellem at holde sig skjult. De tre følgende åbenbaringer blev givet i denne periode for at styrke, opmuntre og undervise dem.

1-9: Joseph Smith bliver kaldet til at oversætte, prædike og udlægge skrifterne. 10-12: Oliver Cowdery bliver kaldet til at prædike evangeliet. 13-19: Loven vedrørende mirakler, forbandelser, at ryste støvet af sine fødder og at rejse omkring uden pung eller taske bliver åbenbaret.

1 Se, du blev kaldet og udvalgt til at skrive Mormons Bog og til min tjenestegerning; og jeg har løftet dig op fra dine trængsler og har rådgivet dig, så du er blevet udfriet fra alle dine fjender, og du er blevet udfriet fra Satans magt og fra mørke!

2 Dog kan dine [a]overtrædelser ikke undskyldes, men gå bort og synd ikke mere.

3 [a]Højn dit embede; og efter at du har tilsået dine marker og sikret dem, drag da hastigt til den menighed, som er i [b]Colesville, Fayette og Manchester, og de skal [c]underholde dig; og jeg vil velsigne dem både åndeligt og timeligt;

4 men hvis de ikke tager imod dig, vil jeg sende en forbandelse over dem i stedet for en velsignelse.

5 Og du skal fortsætte med at påkalde Gud i mit navn og skrive det, der vil blive givet dig af [a]Talsmanden og udlægge alle skrifter for kirken.

6 Og det skal blive givet dig i netop det øjeblik, hvad du skal [a]sige og skrive, og de skal lytte til det, ellers vil jeg sende dem en forbandelse i stedet for en velsignelse.

7 For du skal hellige al din [a]tjeneste til Zion; og i dette skal du få styrke.

8 Vær [a]tålmodig i [b]trængsler, for du skal få mange; men [c]udhold dem, for se, jeg er med dig, ja, lige til dine dages [d]ende.

9 Og i timeligt arbejde skal du ikke få styrke, for dette er ikke dit kald. Pas dit [a]kald, så skal du få det, hvormed du kan højne dit embede og udlægge alle skrifter og fortsætte med at give håndspålæggelse og bekræfte menighederne.

10 Og din broder Oliver skal fortsætte med at bære mit navn frem for verden og ligeså for kirken. Og han skal ikke tro, at han kan sige nok for min sag; og se, jeg er med ham til enden.

11 I mig skal han få ære og ikke af sig selv, det være sig i svaghed eller i styrke, det være sig i lænker eller fri;

12 og til enhver tid og på ethvert sted skal han åbne sin mund og [a]kundgøre mit evangelium som med en [b]basuns røst, både dag og nat. Og jeg vil give ham en sådan kraft, som ikke er kendt blandt mennesker.

13 Anmod ikke om [a]mirakler, medmindre jeg [b]befaler jer det, bortset fra at [c]uddrive [d]djævle, [e]helbrede de syge og mod giftige [f]slanger og mod dødbringende gifte;

14 og [a]dette skal I ikke gøre, medmindre det bliver krævet af jer af dem, der ønsker det, for at skrifterne kan blive opfyldt; for I skal gøre sådan, som der er skrevet.

15 Og ethvert sted, som I [a]kommer til, og hvor man ikke tager imod jer i mit navn, skal I efterlade en forbandelse i stedet for en velsignelse ved at [b]ryste støvet af jeres fødder mod dem som et vidnesbyrd og gøre jeres fødder rene ved vejen.

16 Og det skal ske, at enhver, der lægger hånd på jer med vold, skal I befale at blive slået i mit navn, og se, jeg vil slå dem i overensstemmelse med jeres ord, når jeg anser tiden for at være inde.

17 Og enhver, som påkalder sig loven mod dig, skal blive fordømt af loven.

18 Og du skal ikke tage nogen [a]pung eller taske med dig, ej heller stave eller to frakker; for kirken skal give dig i samme stund, hvad du har brug for af føde og af klæder og af sko og af penge og af taske.

19 For du er kaldet til at [a]beskære min vingård med en kraftig beskæring, ja, for sidste gang; ja, og ligeså alle dem, som du har [b]ordineret, og de skal handle efter dette mønster. Amen.

- ◀2a
L&P 1:31-32.

- ◀3a
Jakob 1:19; 2:2.

- ◀b
L&P 26:1; 37:2.

- ◀c
L&P 70:12.

- ◀5a
GS Talsmand.

- ◀6a
2 Mos 4:12; Matt 10:19-20; Luk 12:11-12; Hel 5:18-19; L&P 84:85; 100:5-8; Moses 6:32.

- ◀7a
GS Tjeneste.

- ◀8a
GS Tålmodighed.

- ◀b
GS Modgang.

- ◀c
GS Udholdenhed.

- ◀d
Matt 28:20.

- ◀9a
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀12a
GS Prædike.

- ◀b
L&P 34:6.

- ◀13a
GS Mirakel; Tegn.

- ◀b
1 Ne 17:50.

- ◀c
Mark 16:17.

- ◀d
GS Ånd – Onde ånder.

- ◀e
GS Helbrede.

- ◀f
ApG 28:3-9; L&P 84:71-72; 124:98-99.

- ◀14a
GS Salvelse af syge.

- ◀15a
Matt 10:11-15.

- ◀b
Mark 6:11; Luk 10:11; L&P 60:15; 75:19-22; 99:4-5.

- ◀18a
Matt 10:9-10; Luk 10:4; L&P 84:78-79.

- ◀19a
Jakob 5:61-74; L&P 39:17; 71:4.

- ◀b
GS Ordinere.

AFSNIT 25

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Harmony, Pennsylvania, i juli 1830 (se indledningen til afsnit 24). Denne åbenbaring tilkendegiver Herrens vilje med hensyn til Emma Smith, profetens hustru.

1-6: Emma Smith, en udvalgt kvinde, bliver kaldet til at hjælpe og trøste sin mand. 7-11: Hun bliver også kaldet til at skrive, til at udlægge skrifterne og til at udvælge salmer. 12-14: De retfærdiges sang er en bøn til Herren. 15-16: Principperne i denne åbenbaring om lydighed gælder for alle.

1 Lyt til Herren din Guds røst, mens jeg taler til dig, Emma Smith, min datter; for sandelig siger jeg dig: Alle de, der [a]antager mit evangelium, er sønner og døtre i mit [b]rige.

2 En åbenbaring giver jeg dig angående min vilje; og hvis du er trofast og [a]vandrer på [b]dydens stier over for mig, vil jeg bevare dit liv, og du skal få en [c]arvelod i Zion.

3 Se, dine [a]synder er dig tilgivet, og du er en udvalgt kvinde, som jeg har [b]kaldet.

4 Lad være med at murre på grund af det, som du ikke har set; for det bliver holdt tilbage fra dig og fra verden, hvad jeg anser for víst med henblik på fremtiden.

5 Og den opgave, som er dit kald, skal være at være til [a]trøst for min tjener, Joseph Smith jun., din mand, i hans trængsler med opmuntrende ord, i en sagtmodig ånd.

6 Og du skal tage med ham, når han tager af sted, og være skriver for ham, mens der ikke er nogen til at være skriver for ham, så jeg kan sende min tjener, Oliver Cowdery, hvorhen jeg vil.

7 Og du skal [a]ordineres under hans hånd til at udlægge skrifterne og til at formane kirken, sådan som det skal blive givet dig ved min Ånd.

8 For han skal [a]lægge sine hænder på dig, og du skal modtage Helligånden, og din tid skal du anvende på at skrive og på at lære meget.

9 Og du har ikke nødig at frygte, for din mand skal støtte dig i kirken; for over for dem er hans [a]kald, for at alt, hvad jeg vil, kan blive [b]åbenbaret for dem i forhold til deres tro.

10 Og sandelig siger jeg dig, at du skal lægge denne [a]verdens [b]ting til side og [c]søge dem, der hører en bedre til.

11 Og det skal også blive pålagt dig at foretage en udvælgelse af hellige [a]salmer, sådan som det skal blive dig givet, som er mig til behag, til brug i min kirke.

12 For min sjæl fryder sig ved [a]hjertets [b]sang; ja, de retfærdiges sang er en bøn til mig, og den skal blive besvaret med en velsignelse på deres hoved.

13 Opløft derfor dit hjerte og fryd dig, og hold fast ved de pagter, du har sluttet.

14 Fortsæt i [a]sagtmodighedens ånd, og vogt dig for [b]stolthed. Lad din sjæl fryde sig ved din ægtefælle og den herlighed, som skal komme over ham.

15 Hold bestandigt mine befalinger, så skal du modtage en [a]krone af [b]retfærdighed. Og medmindre du gør dette, kan du [c]ikke komme der, hvor jeg er.

16 Og sandelig, sandelig siger jeg dig, at dette er min [a]røst til alle. Amen.

- ◀1a
Joh 1:12. GS Guds sønner og døtre.

- ◀b
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀2a
GS Vandre, vandre med Gud.

- ◀b
GS Dyd.

- ◀c
L&P 52:42; 64:30; 101:18. GS Zion.

- ◀3a
Matt 9:2.

- ◀b
GS Kalde, kaldet af Gud.

- ◀5a
GS Medfølelse.

- ◀7a
EL indsat. GS Indsætte.

- ◀8a
GS Håndspålæggelse.

- ◀9a
GS Kalde, kaldet af Gud; Profet.

- ◀b
GS Profeti; Åbenbaring.

- ◀10a
GS Verdslighed.

- ◀b
GS Begære; Rigdom.

- ◀c
Eter 12:4.

- ◀11a
GS Salme.

- ◀12a
GS Hjerte.

- ◀b
1 Krøn 16:9. GS Synge.

- ◀14a
GS Sagtmodig.

- ◀b
GS Stolthed.

- ◀15a
GS Krone; Ophøjelse.

- ◀b
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀c
Joh 7:34.

- ◀16a
L&P 1:38.

AFSNIT 26

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith, Oliver Cowdery og John Whitmer i Harmony, Pennsylvania, i juli 1830 (se indledningen til afsnit 24).

1: De får pålæg om at studere skrifterne og at prædike. 2: Loven om fælles samtykke bliver bekræftet.

1 Se, jeg siger jer, at I skal lade jeres tid være viet til at [a]studere skrifterne og til at prædike og til at bekræfte menigheden i [b]Colesville og til at udføre sådant arbejde på jeres jord, som det er påkrævet, indtil efter at I er draget vestpå for at afholde den næste konference; og da skal det blive tilkendegivet for jer, hvad I skal gøre.

2 Og alt i kirken skal gøres med [a]fælles samtykke med megen bøn og tro, for alt skal I modtage ved tro. Amen.

- ◀1a
GS Skrifter – Værdien af skrifter.

- ◀b
L&P 24:3; 37:2.

- ◀2a
1 Sam 8:7; Mosi 29:26. GS Fælles samtykke.

AFSNIT 27

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith i Harmony, Pennsylvania, i august 1830. Som forberedelse til en gudstjeneste, hvor nadveren bestående af brød og vin skulle forrettes, gik Joseph ud for at skaffe vin. Han blev mødt af et himmelsk sendebud og modtog denne åbenbaring, af hvilken en del blev nedskrevet på det tidspunkt og resten i september samme år. Vand bliver nu brugt i stedet for vin ved kirkens nadvermøder.

1-4: De symboler, der skal anvendes, når nadveren nydes, bliver angivet. 5-14: Kristus og hans tjenere fra alle uddelinger skal nyde nadveren. 15-18: Ifør jer Guds fulde rustning.

1 Lyt til røsten fra Jesus Kristus, din Herre, din Gud og din forløser, hvis ord er [a]levende og virksomt.

2 For se, jeg siger jer, at det ikke betyder noget, hvad I spiser eller hvad I drikker, når I nyder [a]nadveren, såfremt I gør det alene med min [b]ære for øje – idet I for Faderen erindrer mit legeme, der blev nedlagt for jer, og mit [c]blod, der blev udgydt til jeres synders [d]forladelse.

3 Derfor giver jeg jer den befaling, at I ikke skal købe vin, ej heller nogen stærk drik, af jeres fjender;

4 derfor skal I ikke nyde nogen af delene, medmindre den er lavet fra ny af blandt jer; ja, i dette min Faders rige, som skal blive opbygget på jorden.

5 Se, dette er visdom for mig, vær derfor ikke forundrede, for den time kommer, da jeg vil [a]drikke af vintræets frugt med jer på jorden og med [b]Moroni, hvem jeg har sendt til dig for at åbenbare Mormons Bog, der indeholder mit evigtvarende evangeliums fylde, og til hvem jeg har overgivet nøglerne til optegnelsen på [c]Efraims træstykke;

6 og også med [a]Elias, til hvem jeg har overgivet nøglerne til at kunne udvirke genoprettelsen af alt, hvorom der ved alle de hellige profeters mund, siden verden begyndte, er blevet talt angående de sidste dage;

7 og også Johannes, Zakarias’ søn, hvilken Zakarias, han [a](Elias) besøgte og lovede, at han skulle få en søn, og at hans navn skulle være [b]Johannes, og at han skulle blive fyldt med Elias’ ånd;

8 hvilken Johannes jeg har sendt til jer, mine tjenere Joseph Smith jun. og Oliver Cowdery, for at ordinere jer til det første [a]præstedømme, som I har modtaget, for at I kunne blive kaldet og [b]ordineret ligesom [c]Aron;

9 og også [a]profeten Elias, til hvem jeg har overgivet nøglerne til den magt at [b]vende fædrenes hjerte til børnene og børnenes hjerte til fædrene, så hele jorden ikke skal blive slået med forbandelse;

10 og også Josef og Jakob og Isak og Abraham, jeres fædre, ved hvem [a]løfterne består;

11 og også med Mikael, eller [a]Adam, alles fader, alles fyrste, den gamle af dage;

12 og også med Peter og Jakob og Johannes, hvem jeg har sendt til jer, og ved hvem jeg har [a]ordineret jer og bekræftet jer som [b]apostle og [c]særlige vidner om mit navn og til at besidde nøglerne til jeres tjenestegerning og til det samme, som jeg åbenbarede for dem;

13 til hvem jeg har [a]overgivet [b]nøglerne til mit rige og en [c]uddeling af [d]evangeliet for de [e]sidste tider og for [f]tidernes fylde, hvori jeg vil samle alt i [g]ét, både det, som er i himlen, og det, som er på jorden;

14 og også med alle dem, som min Fader har [a]givet mig af verden.

15 Opløft derfor hjertet og fryd jer, og bind op om lænderne, og tag min fulde [a]rustning på, så I må kunne stå imod den onde dag, efter at have gjort alt, så I må kunne [b]stå fast.

16 Stå derfor fast med lænderne [a]ombundet med [b]sandhed, vær iført [c]retfærdighedens [d]brynje og hav som sko på fødderne beredthed med hensyn til [e]fredens evangelium, som jeg har sendt mine [f]engle ned for at overbringe jer;

17 idet I tager troens skjold, hvormed I skal være i stand til at slukke alle den ondes [a]brændende pile;

18 og tag frelsens hjelm og min Ånds sværd, hvilken Ånd jeg vil udøse over jer, og mit ord, som jeg åbenbarer for jer, og vær enige med hensyn til alt, hvad I beder mig om, og vær trofaste, indtil jeg kommer, så skal I blive [a]taget op, så I [b]også skal være, hvor jeg er. Amen.

- ◀1a
Hel 3:29; L&P 6:2.

- ◀2a
GS Nadver.

- ◀b
GS Ære.

- ◀c
GS Blod.

- ◀d
GS Syndsforladelse.

- ◀5a
Matt 26:29; Mark 14:25; Luk 22:18.

- ◀b
JS-H 1:30-34.

- ◀c
Ez 37:16. GS Efraim – Efraims eller Josefs træstykke.

- ◀6a
GS Elias.

- ◀7a
Luk 1:17-19.

- ◀b
Luk 1:13; L&P 84:27-28.

- ◀8a
L&P 13. GS Aronske præstedømme.

- ◀b
GS Ordinere.

- ◀c
2 Mos 28:1-3, 41; L&P 107:13.

- ◀9a
1 Kong 17:1-22; 2 Kong 1-2; L&P 2; 110:13-16; JS-H 1:38-39. GS Elias, profeten.

- ◀b
GS Slægtsregister.

- ◀10a
GS Abrahamske pagt.

- ◀11a
GS Adam.

- ◀12a
JS-H 1:72. GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀b
GS Apostel.

- ◀c
ApG 1:8.

- ◀13a
Matt 16:19.

- ◀b
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀c
GS Uddeling.

- ◀d
GS Evangelium.

- ◀e
Jakob 5:71; L&P 43:28-30.

- ◀f
Ef 1:9-10; L&P 112:30; 124:41.

- ◀g
L&P 84:100.

- ◀14a
Joh 6:37; 17:9, 11; 3 Ne 15:24; L&P 50:41-42; 84:63.

- ◀15a
Rom 13:12; Ef 6:11-18.

- ◀b
Mal 3:2; L&P 87:8.

- ◀16a
Es 11:5.

- ◀b
GS Sandhed.

- ◀c
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀d
Es 59:17.

- ◀e
2 Ne 19:6.

- ◀f
L&P 128:19-21.

- ◀17a
1 Ne 15:24; L&P 3:8.

- ◀18a
1 Ne 13:37; L&P 17:8.

- ◀b
Joh 14:3.

AFSNIT 28

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Oliver Cowdery i Fayette, New York, i september 1830. Hiram Page, et medlem af kirken, havde en vis sten og påstod, at han ved hjælp af den modtog åbenbaringer angående Zions opbygning og kirkens orden. Adskillige medlemmer var blevet bedraget af disse påstande, og selv Oliver Cowdery blev forledt. Lige før en berammet konference adspurgte profeten inderligt Herren angående sagen, og denne åbenbaring fulgte.

1-7: Joseph Smith besidder nøglerne til hemmelighederne, og kun han modtager åbenbaringer for kirken. 8-10: Oliver Cowdery skal prædike for lamanitterne. 11-16: Satan har bedraget Hiram Page og givet ham falske åbenbaringer.

1 Se, jeg siger dig, [a]Oliver, at det skal gives dig, at du skal blive hørt af kirken i alt det, som du ved [b]Talsmanden skal [c]lære dem angående de åbenbaringer og befalinger, som jeg har givet.

2 Men se, sandelig, sandelig siger jeg dig: [a]Ingen skal blive udpeget til at modtage befalinger og åbenbaringer i denne kirke, med undtagelse af min tjener [b]Joseph Smith jun., for han modtager dem ligesom Moses.

3 Og du skal være lydig mod det, som jeg giver ham, ligesom [a]Aron, ved trofast at kundgøre befalingerne og åbenbaringerne for kirken med magt og [b]myndighed.

4 Og hvis du på noget tidspunkt bliver ledt af Talsmanden til at [a]tale eller undervise, og altid hvis du får befaling om at gøre det i kirken, kan du gøre det.

5 Men du skal ikke skrive efter befaling, men med visdom;

6 og du skal ikke befale ham, som er dit overhoved og overhovedet for kirken;

7 for jeg har givet ham [a]nøglerne til [b]hemmelighederne og de åbenbaringer, som er forseglet, indtil jeg vil udpege dem en anden i hans sted.

8 Og se nu, jeg siger dig, at du skal drage ud til [a]lamanitterne og prædike mit [b]evangelium for dem; og for så vidt som de tager imod det, du underviser i, skal du lade min kirke blive oprettet blandt dem; og du skal få åbenbaringer, men nedskriv dem ikke som befalinger.

9 Og se nu, jeg siger dig, at det ikke er åbenbaret, og ingen ved, hvor [a]byen [b]Zion skal bygges, men det skal blive givet herefter. Se, jeg siger dig, at det skal ske i de egne, der grænser op til lamanitterne.

10 Du skal ikke forlade dette sted førend efter konferencen; og min tjener Joseph skal udpeges til at præsidere over konferencen ved dens røst, og hvad han siger til dig, skal du fortælle.

11 Og videre: Du skal tage din broder Hiram Page [a]til side i enrum og fortælle ham, at det, som han har skrevet, og som kom fra den sten, ikke er af mig, og at [b]Satan [c]bedrager ham;

12 for se, dette er ikke blevet givet ham, ej heller skal noget, som strider mod kirkens pagter, blive givet nogen i denne kirke.

13 For alting må gøres ved troens bøn i orden og med [a]fælles samtykke i kirken.

14 Og du skal hjælpe til med at afgøre alt dette på basis af kirkens pagter, inden du begiver dig ud blandt lamanitterne.

15 Og det skal blive [a]givet dig fra den tid, du tager af sted, indtil den tid du vender tilbage, hvad du skal gøre.

16 Og du skal åbne din mund til enhver tid og kundgøre mit evangelium med fryderåb. Amen.

- ◀1a
L&P 20:3.

- ◀b
GS Talsmand.

- ◀c
GS Undervisning – At undervise med Ånden.

- ◀2a
L&P 35:17-18; 43:4.

- ◀b
2 Ne 3:14-20. GS Smith, Joseph, jun.

- ◀3a
GS Aron, Moses’ bror.

- ◀b
GS Myndighed.

- ◀4a
2 Mos 4:12-16; L&P 24:5-6.

- ◀7a
L&P 64:5; 84:19.

- ◀b
GS Guds hemmeligheder.

- ◀8a
2 Ne 3:18-22; L&P 30:5-6; 32:1-3.

- ◀b
L&P 3:19-20.

- ◀9a
L&P 57:1-3.

- ◀b
L&P 52:42-43. GS Zion.

- ◀11a
Matt 18:15.

- ◀b
Åb 20:10.

- ◀c
L&P 43:5-7.

- ◀13a
GS Fælles samtykke.

- ◀15a
2 Ne 32:3, 5.

AFSNIT 29

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i overværelse af seks ældster, i Fayette, New York, i september 1830. Denne åbenbaring blev givet nogle dage forud for den konference, der begyndte den 26. september 1830.

1-8: Kristus indsamler sine udvalgte. 9-11: Hans komme indvarsler tusindårsriget. 12-13: De tolv skal dømme hele Israel. 14-21: Tegn, plager og ødelæggelser skal gå forud for det andet komme. 22-28: Den sidste opstandelse og den endelige dom følger tusindårsriget. 29-35: Alt er åndeligt for Herren. 36-39: Djævelen og hans hærskarer blev stødt ud af himlen for at friste mennesket. 40-45: Faldet og forsoningen bringer frelse. 46-50: Små børn er forløst ved forsoningen.

1 Lyt til røsten fra Jesus Kristus, han som er jeres forløser, den store [a]Jeg Er, hvis [b]barmhjertigheds arm har [c]sonet for jeres synder;

2 som vil [a]samle sit folk, ligesom en høne samler sine kyllinger under sine vinger, ja, så mange som vil give agt på min røst og [b]ydmyge sig over for mig og påkalde mig i indtrængende bøn.

3 Se, sandelig, sandelig siger jeg jer, at jeres synder på dette tidspunkt er [a]tilgivet jer, derfor modtager I dette; men husk ikke at synde mere, for at I ikke skal blive udsat for fare.

4 Sandelig siger jeg jer, at I er blevet udvalgt af verden til at kundgøre mit evangelium med fryderåb, som med en [a]basuns røst.

5 Opløft jeres hjerte og vær glade, for jeg er [a]midt iblandt jer, og er jeres [b]talsmand hos Faderen; og det er hans gode vilje at give jer [c]riget.

6 Og, som der står skrevet: Hvad som helst I [a]beder om i [b]tro, [c]forenet i bøn i overensstemmelse med min befaling, det skal I få.

7 Og I er kaldet til at bringe [a]indsamlingen af mine [b]udvalgte i stand; for mine udvalgte [c]hører min røst og forhærder ikke deres [d]hjerte;

8 derfor er den forordning udgået fra Faderen, at de skal blive [a]indsamlet til ét sted på dette lands overflade for at [b]berede deres hjerte og blive beredt i alt til den dag, da [c]modgang og ødelæggelser bliver sendt ud over de ugudelige.

9 For timen er nær, og dagen snart for hånden, da jorden er moden, og alle de [a]stolte og de, der handler ugudeligt, skal være som [b]stubbe; og jeg vil [c]brænde dem op, siger Hærskarers Herre, så der ikke skal være ugudelighed på jorden;

10 for timen er nær, og det, der blev [a]talt af mine apostle, skal blive opfyldt; for som de talte, således skal det ske;

11 for jeg vil åbenbare mig fra himlen med magt og stor herlighed sammen med alle dens [a]hærskarer og bo hos menneskene i [b]retfærdighed på jorden et [c]tusind år, og de ugudelige skal ikke bestå.

12 Og videre, sandelig, sandelig siger jeg jer, og det er udgået som en fast forordning ved Faderens vilje, at mine [a]apostle, de tolv, som var med mig i min tjenestegerning i Jerusalem, skal stå ved min højre hånd på den dag, jeg kommer i en [b]ildsøjle, iklædt retfærdighedens dragt med krone på deres hoved, i [c]herlighed ligesom jeg er, for at [d]dømme hele Israels hus, ja, så mange som har elsket mig og holdt mine befalinger og ingen andre.

13 For en [a]basun skal lyde både længe og højt ligesom på Sinajbjerget, og hele jorden skal skælve, og de skal [b]komme frem – ja, de [c]døde, som døde i mig, for at modtage en [d]krone af retfærdighed og for at blive klædt, [e]ligesom jeg er, for at være hos mig, så vi kan være ét.

14 Men se, jeg siger jer, at førend denne store [a]dag kommer, skal [b]solen blive formørket, månen skal blive forvandlet til blod, og stjernerne skal falde fra himlen, og der skal ske større [c]tegn i himlen ovenover og på jorden nedenunder;

15 og der skal være gråd og [a]jammer blandt menneskenes skarer;

16 og der skal blive sendt et stort uvejr med [a]hagl ned for at ødelægge jordens afgrøder.

17 Og det skal ske på grund af verdens ugudelighed, at jeg vil tage [a]hævn over de [b]ugudelige, for de vil ikke omvende sig; for min harmes bæger er fyldt; for se, mit [c]blod skal ikke rense dem, hvis de ikke hører mig.

18 Derfor vil jeg, Gud Herren, sende fluer ud over jordens overflade, som skal angribe dens indbyggere og skal æde deres kød og skal få maddiker til at kravle i dem;

19 og deres tunge skal holdes tilbage, så de ikke skal [a]tale imod mig; og deres kød skal falde fra deres knogler og deres øjne ud af hulerne;

20 og det skal ske, at skovens [a]dyr og luftens fugle skal æde dem op.

21 Og den store og [a]vederstyggelige kirke, som er hele jordens [b]skøge, skal blive omstyrtet ved hjælp af en [c]fortærende ild, sådan som det er blevet talt ved profeten Ezekiels mund, han der talte om dette, der ikke er sket, men som visselig [d]skal ske, så vist som jeg lever, for vederstyggeligheder skal ikke herske.

22 Og videre, sandelig, sandelig siger jeg jer, at når de [a]tusinde år er til ende, og mennesker igen begynder at fornægte deres Gud, da skal jeg kun skåne jorden en [b]kort tid;

23 og så skal [a]enden komme, og himlen og jorden skal blive fortæret og [b]forgå, og der skal blive en ny himmel og en [c]ny jord.

24 For alt det gamle skal [a]forgå, og alt skal blive nyt, selv himlen og jorden og hele fylden deraf, både mennesker og dyr, luftens fugle og havets fisk;

25 og ikke ét [a]hår eller et fnug skal gå tabt, for det er min hånds værk.

26 Men se, sandelig siger jeg jer: Inden jorden forgår, skal [a]Mikael, min [b]ærkeengel, lade sin [c]basun lyde, og da skal alle de døde [d]vågne, for deres grave skal blive åbnet, og de skal [e]komme frem – ja, alle.

27 Og de [a]retfærdige skal blive samlet ved min [b]højre hånd til evigt liv; og de ugudelige ved min venstre hånd vil jeg over for Faderen skamme mig ved at eje;

28 derfor vil jeg sige til dem: [a]Vig bort fra mig, I forbandede, til evigtvarende [b]ild, som er beredt til [c]Djævelen og hans engle.

29 Og se nu, jeg siger jer: Aldrig på noget tidspunkt har jeg kundgjort med min egen mund, at de skal komme tilbage; for [a]hvor jeg er, kan de ikke komme, for de har ingen magt dertil.

30 Men husk, at ikke alle mine straffedomme er givet til menneskene; og sådan som ordene er udgået af min mund, således skal de blive opfyldt, så de [a]første skal blive de sidste, og de sidste skal blive de første, hvad angår alt overhovedet, som jeg har skabt ved min krafts ord, hvilken er min Ånds kraft.

31 For ved min Ånds kraft [a]skabte jeg dem; ja, alle ting, både de [b]åndelige og de timelige –

32 først de [a]åndelige og derpå de timelige, hvilket er begyndelsen på mit værk, og videre, først de timelige og derpå de åndelige, hvilket er det sidste af mit værk –

33 dette siger jeg jer, for at I må kunne forstå det naturligt, men for mig har mine gerninger ingen [a]ende, ej heller begyndelse; men det er givet jer, for at I må kunne forstå, fordi I har bedt mig derom og er enige.

34 Derfor, sandelig siger jeg jer, at for mig er alle ting åndelige, og ikke på noget tidspunkt har jeg givet en lov, som var timelig, til jer, ej heller til noget menneske eller til menneskenes børn; ej heller til Adam, jeres fader, hvem jeg skabte.

35 Se, jeg gav ham magt til at kunne [a]handle på egne vegne; og jeg gav ham befalinger, men jeg gav ham ingen timelige befalinger, for mine [b]befalinger er åndelige; de er ikke naturlige eller timelige, ej heller kødelige eller sanselige.

36 Og det skete, at Adam, der blev fristet af Djævelen – for se, [a]Djævelen var til før Adam, for [b]han satte sig op mod mig, idet han sagde: Giv mig din [c]ære! hvilket er min [d]magt; og også en [e]tredjedel af himlens [f]hærskarer fik han til at vende sig bort fra mig på grund af deres [g]handlefrihed;

37 og de blev styrtet ned, og således blev [a]Djævelen og hans [b]engle til;

38 og se, der er et sted, der har været beredt for dem fra begyndelsen, hvilket sted er [a]helvede.

39 Og det må nødvendigvis være sådan, at Djævelen skulle [a]friste menneskenes børn, ellers kunne de ikke handle på egne vegne; for hvis de aldrig fik det [b]bitre, kunne de ikke kende det søde –

40 derfor skete det, at Djævelen fristede Adam, og han spiste af den [a]forbudne frugt og overtrådte befalingen, hvorved han blev [b]undergivet Djævelens vilje, fordi han gav efter for fristelse.

41 Derfor foranledigede jeg, Gud Herren, at han blev [a]forstødt fra [b]Edens have, fra min nærhed på grund af sin overtrædelse, hvorved han led den [c]åndelige død, hvilket er den første død, ja, den samme død, som er den [d]sidste død, som er åndelig, og som skal blive afsagt over de ugudelige, når jeg siger: Vig bort, I [e]forbandede.

42 Men se, jeg siger jer, at jeg, Gud Herren, gav Adam og hans efterkommere, at de ikke skulle [a]dø, hvad den timelige død angår, førend jeg, Gud Herren, havde sendt [b]engle ned for at kundgøre [c]omvendelse og [d]forløsning ved tro på min [e]enbårne Søns navn for dem.

43 Og således gav jeg, Gud Herren, mennesket dets [a]prøves dage – så han ved sin naturlige død kunne blive [b]oprejst i [c]udødelighed til [d]evigt liv, ja, så mange, som ville tro;

44 og de, der ikke tror, til evig [a]fordømmelse; for de kan ikke blive forløst fra deres åndelige fald, fordi de ikke omvender sig;

45 for de elsker mørke frem for lys, og deres [a]gerninger er onde, og de får deres [b]løn af den, som de vælger at adlyde.

46 Men se, jeg siger jer, at små [a]børn er [b]forløst ved min Enbårne fra verdens grundlæggelse;

47 derfor kan de ikke synde; for der er ikke givet Satan magt til at [a]friste små børn, førend de begynder at skulle stå til [b]regnskab over for mig;

48 for det er givet dem, som jeg vil, efter mit eget behag, for at der kan kræves store gerninger af deres [a]fædres hånd.

49 Og videre siger jeg jer, at hver den, der har kundskab, har jeg ikke befalet ham at omvende sig?

50 Og den, som ingen [a]forståelse har, med ham er det op til mig at handle, sådan som der står skrevet. Og nu kundgør jeg ikke mere for jer på dette tidspunkt. Amen.

- ◀1a
GS Jeg Er.

- ◀b
GS Barmhjertighed.

- ◀c
GS Forsoning.

- ◀2a
Matt 23:37; 3 Ne 10:4-6.

- ◀b
GS Ydmyg.

- ◀3a
GS Tilgive.

- ◀4a
Alma 29:1-2; L&P 19:37; 30:9.

- ◀5a
Matt 18:20; L&P 6:32; 38:7; 88:62-63.

- ◀b
GS Talsmand.

- ◀c
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀6a
Matt 21:22; Joh 14:13.

- ◀b
Mark 11:24.

- ◀c
3 Ne 27:1-2; L&P 84:1.

- ◀7a
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀b
Mark 13:20; L&P 84:34. GS Udvalgt.

- ◀c
Alma 5:37-41.

- ◀d
GS Hjerte.

- ◀8a
L&P 45:64-66; 57:1.

- ◀b
L&P 58:6-9; 78:7.

- ◀c
L&P 5:19; 43:17-27.

- ◀9a
2 Ne 20:33; 3 Ne 25:1. GS Stolthed.

- ◀b
Nah 1:10; Mal 3:19; 1 Ne 22:15, 23; JS-H 1:37.

- ◀c
L&P 45:57; 63:34, 54; 64:24; 88:94; 101:23-25; 133:64. GS Jorden – Jordens renselse.

- ◀10a
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀11a
JS-M 1:37.

- ◀b
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀c
GS Jesus Kristus – Kristi herredømme under tusindårsriget; Tusindårsriget.

- ◀12a
GS Apostel.

- ◀b
Es 66:15-16; L&P 130:7; 133:41.

- ◀c
GS Herlighed; Jesus Kristus – Jesu Kristi herlighed.

- ◀d
Matt 19:28; Luk 22:30; 1 Ne 12:9; Morm 3:18-19.

- ◀13a
L&P 43:18; 45:45.

- ◀b
L&P 76:50.

- ◀c
L&P 88:97; 133:56.

- ◀d
GS Krone; Ophøjelse.

- ◀e
L&P 76:94-95; 84:35-39.

- ◀14a
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀b
Joel 2:10; JS-M 1:33.

- ◀c
GS Tidernes tegn.

- ◀15a
Matt 13:42.

- ◀16a
Ez 38:22; Åb 11:19; 16:21.

- ◀17a
Åb 16:7-11; 2 Ne 30:10; JS-M 1:53-55. GS Hævn.

- ◀b
GS Ugudelig.

- ◀c
1 Joh 1:7; Alma 11:40-41; L&P 19:16-18.

- ◀19a
Zak 14:12.

- ◀20a
Es 18:6; Ez 39:17; Åb 19:17-18.

- ◀21a
GS Djævelen – Djævelens kirke.

- ◀b
Åb 19:2.

- ◀c
Joel 1:19-20; 2:3; L&P 97:25-26. GS Jorden – Jordens renselse.

- ◀d
L&P 1:38.

- ◀22a
GS Tusindårsriget.

- ◀b
Åb 20:3; L&P 43:30-31; 88:110-111.

- ◀23a
Matt 24:14. GS Verden – Verdens ende.

- ◀b
Matt 24:35; JS-M 1:35.

- ◀c
GS Jorden – Jordens endelige tilstand.

- ◀24a
Åb 21:1-4.

- ◀25a
Alma 40:23.

- ◀26a
GS Adam; Mikael.

- ◀b
GS Ærkeengel.

- ◀c
1 Kor 15:52-55.

- ◀d
GS Opstandelse; Udødelighed.

- ◀e
Joh 5:28-29.

- ◀27a
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀b
Matt 25:33. GS Dom, den endelige.

- ◀28a
Matt 25:41; L&P 29:41.

- ◀b
L&P 43:33.

- ◀c
GS Djævelen.

- ◀29a
Joh 7:34; L&P 76:112.

- ◀30a
Matt 19:30; 1 Ne 13:42.

- ◀31a
GS Skabe.

- ◀b
Moses 3:4-5.

- ◀32a
GS Åndelig skabelse.

- ◀33a
Sl 111:7-8; Moses 1:4.

- ◀35a
GS Handlefrihed.

- ◀b
GS Guds befalinger.

- ◀36a
L&P 76:25-26; Moses 4:1-4.

- ◀b
GS Rådet i himlen.

- ◀c
GS Ære.

- ◀d
Es 14:12-14; L&P 76:28-29.

- ◀e
Åb 12:3-4.

- ◀f
L&P 38:1; 45:1. GS Forudtilværelse.

- ◀g
GS Handlefrihed.

- ◀37a
GS Djævelen.

- ◀b
2 Pet 2:4; Jud 1:6; Moses 7:26. GS Engle.

- ◀38a
GS Helvede.

- ◀39a
Moses 4:3-4. GS Fristelse.

- ◀b
Moses 6:55.

- ◀40a
1 Mos 3:6; Moses 4:7-13.

- ◀b
2 Ne 10:24; Mosi 16:3-5; Alma 5:41-42.

- ◀41a
GS Fald, Adams og Evas.

- ◀b
GS Eden.

- ◀c
GS Død, åndelig.

- ◀d
Alma 40:26.

- ◀e
L&P 29:27-28; 76:31-39.

- ◀42a
2 Ne 2:21. GS Død, fysisk.

- ◀b
Alma 12:28-30.

- ◀c
GS Omvendelse.

- ◀d
GS Forløse.

- ◀e
Moses 5:6-8.

- ◀43a
Alma 12:24; 42:10.

- ◀b
GS Opstandelse.

- ◀c
Moses 1:39. GS Udødelighed.

- ◀d
GS Evigt liv.

- ◀44a
L&P 19:7-12. GS Fordømmelse.

- ◀45a
Joh 3:18-20; L&P 93:31-32.

- ◀b
Mosi 2:32-33; Alma 3:26-27; 5:41-42; 30:60.

- ◀46a
Moro 8:8, 12; L&P 93:38. GS Barn, børn.

- ◀b
L&P 74:7. GS Forløse.

- ◀47a
GS Fristelse.

- ◀b
GS Ansvarlighed.

- ◀48a
L&P 68:25.

- ◀50a
L&P 137:7-10. GS Forståelse.

AFSNIT 30

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til David Whitmer, Peter Whitmer jun. og John Whitmer i Fayette, New York, i september 1830 efter den tre dage lange konference i Fayette, men førend kirkens ældster var gået hver til sit. Denne tekst udkom oprindelig som tre åbenbaringer. Den blev føjet sammen til ét afsnit af profeten til udgaven af Lære og Pagter fra 1835.

1-4: David Whitmer bliver revset for ikke at have tjent flittigt. 5-8: Peter Whitmer jun. skal ledsage Oliver Cowdery på en mission til lamanitterne. 9-11: John Whitmer bliver kaldet til at prædike evangeliet.

1 Se, jeg siger dig, [a]David, at du har [b]frygtet mennesker og har ikke [c]forladt dig på mig for at få styrke, sådan som du burde.

2 Men dit sind har været mere optaget af det, der vedrører denne [a]jord, end af det, der vedrører mig, din Skaber, og den tjenestegerning, hvortil du er blevet kaldet; og du har ikke givet agt på min Ånd og på dem, som blev sat over dig, men er blevet overtalt af dem, som jeg ikke har givet befaling.

3 Derfor er du overladt til selv at adspørge af min hånd og [a]grunde over det, som du har modtaget.

4 Og dit hjem skal være i din fars hus, indtil jeg giver dig yderligere befalinger. Og du skal passe [a]tjenestegerningen i kirken og over for verden og i egnene heromkring. Amen.

5 Se, jeg siger dig, [a]Peter, at du skal [b]begive dig af sted sammen med din broder Oliver; for [c]tiden er kommet, hvor jeg anser det for nødvendigt, at du åbner din mund for at kundgøre mit evangelium; frygt derfor ikke, men [d]giv agt på din broders ord og råd, som han skal give dig.

6 Og tag del i hans trængsler, idet du altid opløfter dit hjerte til mig i bøn og tro for hans og din udfrielse; for jeg har givet ham magt til at opbygge min [a]kirke blandt [b]lamanitterne;

7 og ingen har jeg udpeget til at være hans rådgiver [a]over ham i kirken vedrørende kirkelige anliggender bortset fra hans broder Joseph Smith jun.

8 Giv derfor agt på dette, og vær flittig til at holde mine befalinger, så skal du blive velsignet med evigt liv. Amen.

9 Se, jeg siger dig, min tjener John, at du fra nu af skal begynde at [a]forkynde mit evangelium som med en [b]basuns røst.

10 Og dit arbejde skal du lægge hos din broder Philip Burroughs og i egnen deromkring, ja, hvor som helst du kan blive hørt, indtil jeg befaler dig at drage derfra.

11 Og alt dit arbejde skal fremover være for Zion med hele din sjæl; ja, du skal altid åbne din mund for min sag [a]uden at frygte for, hvad [b]mennesker kan gøre, for [c]jeg er med dig. Amen.

- ◀1a
GS Whitmer, David.

- ◀b
ApG 5:29.

- ◀c
2 Krøn 16:7-9.

- ◀2a
L&P 25:10.

- ◀3a
GS Grunde.

- ◀4a
GS Tjene; Tjeneste.

- ◀5a
GS Whitmer, Peter, jun.

- ◀b
L&P 32:1-3.

- ◀c
L&P 11:15.

- ◀d
GS Opretholdelse af kirkeledere; Råd.

- ◀6a
GS Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige.

- ◀b
L&P 3:20; 49:24. GS Lamanitter.

- ◀7a
L&P 20:2-3.

- ◀9a
L&P 15:6.

- ◀b
L&P 33:2.

- ◀11a
GS Frygt; Mod.

- ◀b
Es 51:7.

- ◀c
Matt 28:19-20.

AFSNIT 31

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Thomas B. Marsh i september 1830. Den blev givet umiddelbart efter en konference i kirken (se indledningen til afsnit 30). Thomas B. Marsh var blevet døbt tidligere på måneden og var blevet ordineret til ældste i kirken, før denne åbenbaring blev givet.

1-6: Thomas B. Marsh bliver kaldet til at prædike evangeliet og bliver forsikret om, at hans familie har det godt. 7-13: Han bliver rådet til at være tålmodig, altid at bede og at følge Talsmanden.

1 [a]Thomas, min søn, velsignet er du på grund af din tro på mit værk.

2 Se, du har haft mange trængsler på grund af din familie; alligevel vil jeg velsigne dig og din familie, ja, dine små; og den dag kommer, da de vil tro og kende sandheden og være ét med dig i min kirke.

3 Opløft dit hjerte og glæd dig, for timen for din mission er kommet; og din tunge skal blive løst, og du skal kundgøre [a]glædelige tidender om stor glæde for denne slægt.

4 Du skal [a]kundgøre det, der er blevet åbenbaret for min tjener, Joseph Smith jun. Du skal begynde at prædike fra nu af, ja, at høste marken, som allerede er [b]hvid til at blive brændt af.

5 [a]Sving derfor din segl af hele din sjæl, så bliver dine synder dig [b]tilgivet, og du skal få lagt mange [c]neg på din ryg, for [d]arbejderen er sin løn værd. Derfor skal din familie leve.

6 Se, sandelig siger jeg dig: Forlad dem kun for en kort tid, og kundgør mit ord, så skal jeg berede et sted for dem.

7 Ja, jeg vil [a]åbne menneskenes hjerte, og de vil tage imod dig. Og jeg vil oprette en menighed ved din hånd;

8 og du skal [a]styrke dem og forberede dem til den tid, da de skal blive indsamlet.

9 Vær [a]tålmodig i [b]trængsler, hån ikke dem, der håner. Styr dit [c]hus i sagtmodighed, og vær standhaftig.

10 Se, jeg siger dig, at du skal være læge for kirken, men ikke for verden, for de vil ikke tage imod dig.

11 Drag derhen, hvor jeg ønsker, og det skal blive givet dig af [a]Talsmanden, hvad du skal gøre, og hvor du skal drage hen.

12 [a]Bed altid, for at du ikke skal falde i [b]fristelse og miste din belønning.

13 Vær [a]trofast indtil enden, og se, [b]jeg er med dig. Disse ord kommer ikke fra et menneske eller fra mennesker, men fra mig, ja, Jesus Kristus, din forløser, ved Faderens [c]vilje. Amen.

- ◀1a
GS Marsh, Thomas B.

- ◀3a
Es 52:7; Luk 2:10-11; Mosi 3:3-5.

- ◀4a
Mosi 18:19; L&P 42:12; 52:36.

- ◀b
L&P 4:4-6.

- ◀5a
Åb 14:15.

- ◀b
GS Tilgive.

- ◀c
L&P 79:3.

- ◀d
Luk 10:3-11; L&P 75:24.

- ◀7a
GS Omvendelse.

- ◀8a
L&P 81:5; 108:7.

- ◀9a
GS Tålmodighed.

- ◀b
GS Modgang.

- ◀c
GS Familie – Forældres ansvar.

- ◀11a
GS Helligånden; Talsmand.

- ◀12a
3 Ne 18:17-21. GS Bøn.

- ◀b
GS Fristelse.

- ◀13a
GS Udholdenhed.

- ◀b
Matt 28:20.

- ◀c
GS Jesus Kristus – Myndighed.

AFSNIT 32

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Parley P. Pratt og Ziba Peterson i Manchester, New York tidligt i oktober 1830. Ældsterne nærede stor interesse og store ønsker for lamanitterne, hvis forudsagte velsignelser kirken havde erfaret fra Mormons Bog. Som følge deraf bad de om, at Herren ville tilkendegive sin vilje om, hvorvidt ældsterne på dette tidspunkt skulle sendes til de indianerstammer, der boede mod vest. Åbenbaringen fulgte.

1-3: Parley P. Pratt og Ziba Peterson bliver kaldet til at prædike for lamanitterne og til at ledsage Oliver Cowdery og Peter Whitmer jun. 4-5: De skal bede om en forståelse af skrifterne.

1 Og se, angående min tjener [a]Parley P. Pratt, se, så siger jeg ham, at så vist, som jeg lever, så vil jeg, at han skal kundgøre mit evangelium og [b]lære af mig og være sagtmodig og ydmyg af hjertet.

2 Og det, som jeg har bestemt for ham, er, at han skal [a]drage med mine tjenere Oliver Cowdery og Peter Whitmer jun. ud i ødemarken blandt [b]lamanitterne.

3 Og [a]Ziba Peterson skal også drage med dem; og jeg selv vil drage med dem og være [b]midt iblandt dem. Jeg er deres [c]talsmand hos Faderen, og intet skal få overhånd over dem.

4 Og de skal [a]give agt på det, som er skrevet, og ikke hævde at have nogen anden [b]åbenbaring; og de skal altid bede om, at jeg må [c]udfolde det for deres [d]forstand.

5 Og de skal give agt på disse ord og ikke tage let på dem, så vil jeg velsigne dem. Amen.

- ◀1a
GS Pratt, Parley Parker.

- ◀b
Matt 11:28-30.

- ◀2a
L&P 28:8; 30:5.

- ◀b
L&P 3:18-20.

- ◀3a
L&P 58:60.

- ◀b
Matt 18:20; L&P 6:32; 38:7.

- ◀c
GS Talsmand.

- ◀4a
1 Ne 15:25; L&P 84:43-44.

- ◀b
L&P 28:2.

- ◀c
JS-H 1:74.

- ◀d
GS Forståelse.

AFSNIT 33

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Ezra Thayre og Northrop Sweet i Fayette, New York, i oktober 1830. I sin introduktion af denne åbenbaring bekræfter Joseph Smiths historie, at »Herren … altid er rede til at undervise sådanne, som flittigt søger i tro.«

1-4: Der kaldes arbejdere til at kundgøre evangeliet i den ellevte time. 5-6: Kirken er blevet oprettet, og de udvalgte skal indsamles. 7-10: Omvend jer, for Himmeriget er for hånden. 11-15: Kirken er bygget på den klippe, som evangeliet er. 16-18: Bered jer til Brudgommens komme.

1 Se, jeg siger til jer, mine tjenere Ezra og Northrop: Åbn jeres ører og lyt til Herren jeres Guds røst, han hvis [a]ord er levende og virksomt, skarpere end et tveægget sværd, som sønderdeler led og marv, sjæl og ånd, og som kender [b]hjertets tanker og hensigter.

2 For sandelig, sandelig siger jeg jer, at I er kaldet til at opløfte jeres røst som med en [a]basuns lyd, til at kundgøre mit evangelium for en svigagtig og afsporet slægt.

3 For se, [a]marken er allerede hvid til høst; det er den [b]ellevte time og den [c]sidste gang, at jeg vil kalde arbejdere ud i min vingård.

4 Og hver eneste lille del af min [a]vingård er blevet [b]fordærvet, og der er [c]ingen, der gør godt, undtagen nogle få; og de [d]fejler i mange tilfælde på grund af [e]præstelist, hvis udøvere alle har et fordærvet sind.

5 Og sandelig, sandelig siger jeg jer, at denne [a]kirke har jeg [b]oprettet og kaldt frem fra ødemarken.

6 Og således vil jeg [a]indsamle mine udvalgte fra jordens [b]fire hjørner, lige så mange, som vil tro på mig og give agt på min røst.

7 Ja, sandelig, sandelig siger jeg jer, at marken allerede er hvid til høst; sving derfor jeres segl, og høst af al jeres kraft, sind og styrke.

8 [a]Åbn munden, så skal den blive fyldt, og I skal blive ligesom [b]Nefi fordum, der fra Jerusalem drog gennem ørkenen.

9 Ja, åbn jeres mund og hold jer ikke tilbage, så skal I få lagt mange [a]neg på ryggen, for se, jeg er med jer.

10 Ja, åbn jeres mund, så skal den blive fyldt, og sig: [a]Omvend jer, omvend jer, bered Herrens vej og gør hans stier rette; for Himmeriget er for hånden;

11 ja, omvend jer, og bliv [a]døbt, hver eneste af jer, til jeres synders forladelse; ja, bliv døbt med vand, og så kommer dåben med ild og Helligånden.

12 Se, sandelig, sandelig siger jeg jer: Dette er mit [a]evangelium; og husk, at de skal have tro på mig, ellers kan de ingenlunde blive frelst;

13 og på denne [a]klippe vil jeg bygge min kirke; ja, på denne klippe er I bygget, og hvis I vedbliver, skal [b]helvedes porte ikke få overhånd over jer.

14 Og I skal erindre jer kirkens [a]trossætninger og pagter, så I holder dem.

15 Og den, der har tro, skal I [a]bekræfte i min kirke ved [b]håndspålæggelse, og jeg vil overdrage dem [c]Helligåndsgaven.

16 Og Mormons Bog og de hellige [a]skrifter er blevet givet af mig til [b]undervisning af jer; og min Ånds kraft [c]levendegør alt.

17 Vær derfor trofaste, bed altid og hold jeres lamper i god stand og tændt, og hav olie med jer, så I kan være rede, når [a]Brudgommen kommer –

18 for se, sandelig, sandelig siger jeg jer, at [a]jeg kommer hastigt. Så ske det! Amen.

- ◀1a
Hebr 4:12; Hel 3:29-30.

- ◀b
Alma 18:32; L&P 6:16.

- ◀2a
Es 58:1.

- ◀3a
Joh 4:35; L&P 4:4; 12:3; 14:3.

- ◀b
Matt 20:1-16.

- ◀c
Jakob 5:71; L&P 43:28.

- ◀4a
GS Herrens vingård.

- ◀b
2 Ne 28:2-14; Morm 8:28-41.

- ◀c
Rom 3:12; L&P 35:12.

- ◀d
2 Ne 28:14.

- ◀e
GS Præstelist.

- ◀5a
GS Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige.

- ◀b
GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀6a
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀b
1 Ne 19:15-17.

- ◀8a
L&P 88:81.

- ◀b
2 Ne 1:26-28.

- ◀9a
Sl 126:6; Alma 26:3-5; L&P 75:5.

- ◀10a
Matt 3:1-3.

- ◀11a
GS Døbe, dåb.

- ◀12a
3 Ne 27:13-22.

- ◀13a
GS Klippe.

- ◀b
Matt 16:16-19; L&P 10:69-70.

- ◀14a
DVS L&P 20 (se indledningen til afsnit 20). L&P 42:13.

- ◀15a
L&P 20:41.

- ◀b
GS Håndspålæggelse.

- ◀c
GS Helligåndsgaven.

- ◀16a
GS Skrifter.

- ◀b
2 Tim 3:16.

- ◀c
Joh 6:63.

- ◀17a
Matt 25:1-13. GS Brudgom.

- ◀18a
Åb 22:20. GS Andet komme, Jesu Kristi.

AFSNIT 34

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Orson Pratt i Fayette, New York, den 4. november 1830. Broder Pratt var på dette tidspunkt nitten år gammel. Han var blevet omvendt og døbt, da han for første gang, seks uger forinden, havde hørt det gengivne evangelium blive prædiket af sin broder, Parley P. Pratt. Denne åbenbaring blev modtaget i Peter Whitmer sen.s hjem.

1-4: De trofaste bliver Guds sønner i kraft af forsoningen. 5-9: Forkyndelsen af evangeliet bereder vejen for det andet komme. 10-12: Profeti finder sted ved Helligåndens kraft.

1 Min søn [a]Orson, lyt og hør og se, hvad jeg, Gud Herren, vil sige til dig, ja, jeg Jesus Kristus, din forløser –

2 verdens [a]lys og liv, et lys, som skinner i mørket, og mørket begriber det ikke –

3 der [a]elskede verden så meget, at [b]han [c]gav sit eget liv, for at så mange, som ville tro, kunne blive [d]Guds sønner. Derfor er du min søn;

4 og [a]velsignet er du, fordi du har vist tro;

5 og mere velsignet er du, fordi du er [a]kaldet af mig til at prædike mit evangelium –

6 til at opløfte din røst som med en basuns lyd, både længe og højt, og [a]råbe omvendelse til en svigagtig og afsporet slægt og berede Herrens vej for hans [b]andet komme.

7 For se, sandelig, sandelig siger jeg dig: [a]Tiden er snart for hånden, da jeg skal komme i en [b]sky med magt og stor herlighed.

8 Og det skal blive en [a]stor dag, når jeg kommer, for alle folkeslag skal [b]bæve.

9 Men førend denne store dag kommer, skal solen blive formørket og månen blive forvandlet til blod; og stjernerne skal nægte at skinne, og nogle skal falde, og store ødelæggelser venter de ugudelige.

10 Opløft derfor din røst og [a]hold dig ikke tilbage, for Gud Herren har talt; profetér derfor, og det skal blive givet ved [b]Helligåndens kraft.

11 Og hvis du er trofast, se, da er jeg med dig, indtil jeg kommer –

12 og sandelig, sandelig siger jeg dig: Jeg kommer hastigt. Jeg er din Herre og din forløser. Så ske det. Amen.

- ◀1a
GS Pratt, Orson.

- ◀2a
Joh 1:1-5. GS Lys, Kristi lys.

- ◀3a
Joh 3:16; 15:13. GS Kærlighed.

- ◀b
GS Forløser.

- ◀c
GS Forløse; Forsoning.

- ◀d
Joh 1:9-12; Rom 8:14, 16-17; Moses 6:64-68. GS Guds sønner og døtre.

- ◀4a
Joh 20:29.

- ◀5a
GS Kalde, kaldet af Gud.

- ◀6a
L&P 6:9.

- ◀b
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀7a
Åb 1:3.

- ◀b
Luk 21:27.

- ◀8a
Joel 2:11; Mal 3:23; L&P 43:17-26. GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀b
Es 64:2.

- ◀10a
Es 58:1.

- ◀b
2 Pet 1:21.

AFSNIT 35

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith og Sidney Rigdon i eller i nærheden af Fayette, New York, den 7. december 1830. På dette tidspunkt var profeten næsten dagligt beskæftiget med at foretage en oversættelse af Bibelen. Oversættelsen var blevet påbegyndt så tidligt som i juni 1830, og både Oliver Cowdery og John Whitmer havde virket som skrivere. Eftersom de nu var blevet kaldet til andre pligter, blev Sidney Rigdon ved guddommelig udpegelse kaldet til at virke som profetens skriver i dette arbejde (se vers 20). Som forord til optegnelsen af denne åbenbaring anføres det i Joseph Smiths historie at »I december kom Sidney Rigdon [fra Ohio] for at adspørge Herren, og sammen med ham kom Edward Partridge … Kort efter at disse to brødre var ankommet, talte Herren følgende.«

1-2: Sådan kan mennesker blive Guds sønner. 3-7: Sidney Rigdon bliver kaldet til at døbe og til at overdrage Helligånden. 8-12: Tegn og mirakler udvirkes ved tro. 13-16: Herrens tjenere vil tærske folkeslagene ved Åndens kraft. 17-19: Joseph Smith besidder nøglerne til hemmelighederne. 20-21: De udvalgte skal tåle den dag, Herren kommer. 22-27: Israel skal blive frelst.

1 Lyt til røsten fra [a]Herren jeres Gud, ja, [b]Alfa og Omega, begyndelsen og enden, hvis [c]vej er ét evigt kredsløb, den [d]samme i dag som i går og for evigt.

2 Jeg er Jesus Kristus, Guds Søn, som blev [a]korsfæstet for verdens synder, ja, for så mange som vil [b]tro på mit navn, for at de kan blive [c]Guds sønner, ja, [d]ét i mig, ligesom jeg er [e]ét i Faderen, ligesom Faderen er ét i mig, for at vi må blive ét.

3 Se, sandelig, sandelig siger jeg til min tjener Sidney: Jeg har betragtet dig og dine gerninger. Jeg har hørt dine bønner og beredt dig til et større værk.

4 Du er velsignet, for du skal udføre store ting. Se, du blev sendt ud, ligesom [a]Johannes, for at berede vejen for mig og for [b]profeten Elias, som skal komme, og du vidste det ikke.

5 Du døbte med vand til omvendelse, men de [a]modtog ikke Helligånden;

6 men se, jeg giver dig den befaling, at du skal [a]døbe med vand, og de skal modtage [b]Helligånden ved [c]håndspålæggelse, ligesom apostlene fordum.

7 Og det skal ske, at der skal udføres en stor gerning i landet, ja, blandt [a]ikke-jøderne, for deres dårskab og deres vederstyggeligheder skal gives til kende for øjnene af alle mennesker.

8 For jeg er Gud, og [a]min arm er ikke blevet kortere; og jeg vil vise [b]mirakler, [c]tegn og undere til alle dem, der [d]tror på mit navn.

9 Og de, som i [a]tro beder derom i mit navn, de skal [b]uddrive [c]djævle; de skal [d]helbrede de syge; de skal få de blinde til at se og de døve til at høre og de stumme til at tale og de lamme til at gå.

10 Og den tid kommer hastigt, da store ting skal vises for menneskenes børn;

11 men [a]uden tro skal der ikke vises noget, bortset fra [b]ødelæggelser over [c]Babylon, den som har fået alle folkeslag til at drikke af sin [d]utugts vredes vin.

12 Og der er [a]ingen, som gør godt, bortset fra dem, der er rede til at modtage mit evangeliums fylde, som jeg har sendt ud til denne slægt.

13 Derfor opfordrer jeg de [a]svage i denne verden, dem som er [b]ulærde og foragtede, til at tærske folkeslagene ved min Ånds kraft;

14 og deres arm skal være min arm, og jeg vil være deres [a]skjold og værn; og jeg vil binde op om deres lænder, og de skal kæmpe med mandsmod for mig; og deres [b]fjender skal være under deres fødder; og jeg vil lade sværdet [c]falde til fordel for dem, og ved min harmes [d]ild vil jeg bevare dem.

15 Og de [a]fattige og de [b]sagtmodige skal få evangeliet prædiket for sig, og de skal [c]se hen til tiden for mit komme, for den er [d]nær for hånden –

16 og de skal lære lignelsen om [a]figentræet, for sommeren er allerede nær nu.

17 Og jeg har udsendt [a]mit evangeliums fylde ved min tjener [b]Josephs hånd; og i hans svaghed har jeg velsignet ham;

18 og jeg har givet ham [a]nøglerne til hemmeligheden om det, som har været [b]forseglet, nemlig det, som har været til fra verdens [c]grundlæggelse, og det, som skal ske fra dette tidspunkt og indtil tiden for mit komme, hvis han forbliver i mig, og hvis ikke, vil jeg sætte en anden i hans sted.

19 Våg derfor over ham, så hans tro ikke svigter, og det skal blive givet af [a]Talsmanden, [b]Helligånden, som kender alt.

20 Og den befaling giver jeg dig, at du skal [a]skrive for ham; og skrifterne skal blive givet, ligesom de er i mit bryst, til frelse for mine egne [b]udvalgte;

21 for de vil høre min [a]røst og skal se mig og skal ikke sove og skal [b]bestå på den dag, jeg [c]kommer; for de skal blive gjort rene, ligesom jeg er [d]ren.

22 Og se, jeg siger [a]dig: Bliv hos ham, så skal han rejse med dig, svigt ham ikke, så skal dette visselig blive opfyldt.

23 Og i det omfang at I [a]ikke skriver, se, da skal det blive ham pålagt at profetere; og du skal prædike mit evangelium og henvise til de [b]hellige profeter for at bevise hans ord, sådan som de skal blive givet ham.

24 [a]Hold alle de befalinger og pagter, hvorved I er bundet, så vil jeg lade himlene [b]ryste til gavn for jer, og [c]Satan skal bæve, og Zion skal [d]fryde sig på højene og blomstre;

25 og [a]Israel skal blive [b]frelst, når jeg anser tiden for at være inde; og ved de [c]nøgler, som jeg har givet, skal de blive ledt og aldrig mere på nogen måde fare vild.

26 Opløft jeres hjerte og vær glade, jeres [a]forløsning stunder til.

27 Frygt ikke, lille flok, [a]riget er jeres, indtil jeg kommer. Se, [b]jeg kommer hastigt. Så ske det. Amen.

- ◀1a
GS Herren.

- ◀b
Åb 1:8. GS Alfa og Omega.

- ◀c
1 Ne 10:19; L&P 3:2.

- ◀d
Hebr 13:8; L&P 38:1-4; 39:1-3.

- ◀2a
GS Korsfæstelse.

- ◀b
L&P 20:25; 45:5, 8.

- ◀c
GS Guds sønner og døtre.

- ◀d
Joh 17:20-23. GS Enighed.

- ◀e
GS Gud, Guddommen.

- ◀4a
Mal 3:1; Matt 11:10; 1 Ne 11:27; L&P 84:27-28.

- ◀b
3 Ne 25:5-6; L&P 2:1; 110:13-15.

- ◀5a
ApG 19:1-6.

- ◀6a
GS Døbe, dåb.

- ◀b
GS Helligåndsgaven.

- ◀c
GS Håndspålæggelse.

- ◀7a
GS Ikke-jøder.

- ◀8a
Es 50:2; 59:1.

- ◀b
GS Mirakel.

- ◀c
GS Tegn.

- ◀d
GS Tro.

- ◀9a
GS Tro.

- ◀b
Mark 16:17.

- ◀c
Mark 1:21-45.

- ◀d
GS Helbrede.

- ◀11a
L&P 63:11-12.

- ◀b
L&P 5:19-20.

- ◀c
GS Babel, Babylon.

- ◀d
Åb 18:2-4.

- ◀12a
Rom 3:10-12; L&P 33:4; 38:10-11; 84:49.

- ◀13a
1 Kor 1:27; L&P 1:19-23; 124:1.

- ◀b
ApG 4:13.

- ◀14a
2 Sam 22:2-3.

- ◀b
L&P 98:34-38.

- ◀c
L&P 1:13-14.

- ◀d
L&P 128:24.

- ◀15a
Matt 11:5.

- ◀b
GS Sagtmodig.

- ◀c
2 Pet 3:10-13; L&P 39:23; 45:39; Moses 7:62.

- ◀d
L&P 63:53.

- ◀16a
Matt 24:32; L&P 45:36-38; JS-M 1:38. GS Tidernes tegn.

- ◀17a
L&P 42:12.

- ◀b
L&P 135:3.

- ◀18a
L&P 84:19.

- ◀b
Dan 12:9; Matt 13:35; 2 Ne 27:10-11; Eter 4:4-7; JS-H 1:65.

- ◀c
L&P 128:18.

- ◀19a
Joh 14:16, 26; 15:26. GS Talsmand.

- ◀b
GS Helligånden.

- ◀20a
På dette tidspunkt var profeten beskæftiget med at foretage en inspireret oversættelse af Bibelen, hvortil Sidney Rigdon var kaldet som skriver.

- ◀b
GS Udvalgt.

- ◀21a
Joel 2:11; L&P 43:17-25; 88:90; 133:50-51.

- ◀b
Mal 3:2-3.

- ◀c
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀d
GS Ren og uren.

- ◀22a
L&P 100:9-11.

- ◀23a
DVS når Joseph Smith og Sidney Rigdon ikke var beskæftiget med skrive.

- ◀b
DVS skrifterne.

- ◀24a
L&P 103:7.

- ◀b
L&P 21:6.

- ◀c
1 Ne 22:26.

- ◀d
GS Glæde.

- ◀25a
GS Israel.

- ◀b
Es 45:17; 1 Ne 19:15-16; 22:12.

- ◀c
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀26a
Luk 21:28.

- ◀27a
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀b
Åb 22:20.

AFSNIT 36

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Edward Partridge, i nærheden af Fayette, New York, den 9. december 1830 (se indledningen til afsnit 35). I Joseph Smiths historie anføres det, at Edward Partridge »var et forbillede med hensyn til fromhed og en af Herrens store mænd.«

1-3: Herren lægger sin hånd på Edward Partridge ved Sidney Rigdons hånd. 4-8: Enhver, der modtager evangeliet og præstedømmet, skal kaldes til at drage ud og prædike.

1 Så siger Gud Herren, [a]Israels Mægtige: Se, jeg siger dig, min tjener [b]Edward, at du er velsignet, og dine synder er dig tilgivet, og du er kaldet til at prædike mit evangelium som med en basuns røst;

2 og jeg vil lægge min [a]hånd på dig ved min tjener Sidney Rigdons hånd, og du skal modtage min Ånd, Helligånden, ja, [b]Talsmanden, som skal lære dig rigets [c]fredsskabende sandheder;

3 og du skal kundgøre det med høj røst og sige: Hosianna, velsignet være Gud den Højestes navn.

4 Og se, jeg giver dig dette kald og denne befaling angående alle mennesker –

5 at så mange, som kommer frem for mine tjenere Sidney Rigdon og Joseph Smith jun. og tager imod dette kald og denne befaling, skal [a]ordineres og sendes ud for at [b]prædike det evigtvarende evangelium blandt folkeslagene –

6 og råbe omvendelse, idet de siger: [a]Red jer selv fra denne genstridige slægt, og kom ud af ilden, og [b]afsky selv de klæder, der er plettet af kødet.

7 Og denne befaling skal gives min kirkes ældster, for at enhver, der tager imod den i hjertets oprigtighed, kan blive ordineret og sendt ud, sådan som jeg har talt.

8 Jeg er Jesus Kristus, Guds Søn; bind derfor op om lænderne, så kommer jeg pludseligt til mit [a]tempel. Så ske det. Amen.

- ◀1a
GS Jahve; Jesus Kristus.

- ◀b
L&P 41:9-11.

- ◀2a
GS Håndspålæggelse.

- ◀b
GS Helligånden; Talsmand.

- ◀c
L&P 42:61.

- ◀5a
L&P 63:57. GS Ordinere.

- ◀b
GS Prædike.

- ◀6a
ApG 2:40.

- ◀b
Jud 1:23.

- ◀8a
Mal 3:1.

AFSNIT 37

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith og Sidney Rigdon i nærheden af Fayette, New York, i december 1830. Heri gives den første befaling angående en indsamling i denne uddeling.

1-4: De hellige bliver kaldet til at samle sig i Ohio.

1 Se, jeg siger jer, at jeg anser det ikke for nødvendigt, at I [a]oversætter mere, førend I drager af sted til Ohio, og dette på grund af fjenden og for jeres egen skyld.

2 Og videre siger jeg jer, at I ikke skal drage af sted, førend I har prædiket mit evangelium i disse egne og har styrket kirken, hvor den end findes, og især i [a]Colesville; for se, de beder til mig med stor tro.

3 Og videre, den befaling giver jeg kirken, at jeg anser det for nødvendigt, at de samler sig i [a]Ohio som forberedelse til den tid, da min tjener Oliver Cowdery vender tilbage til dem.

4 Se, her er visdom, og lad enhver [a]vælge for sig selv, indtil jeg kommer. Så ske det. Amen.

- ◀1a
DVS det igangværende arbejde med at oversætte Bibelen.

- ◀2a
L&P 24:3; 26:1.

- ◀3a
DVS staten Ohio. L&P 38:31-32.

- ◀4a
GS Handlefrihed.

AFSNIT 38

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Fayette, New York, den 2. januar 1831. Anledningen var en konference i kirken.

1-6: Kristus har skabt alt. 7-8: Han er midt blandt sine hellige, som snart skal se ham. 9-12: Alt kød er fordærvet i hans øjne. 13-22: Han har forbeholdt et forjættet land til sine hellige for tid og for evighed. 23-27: De hellige bliver befalet at være ét og betragte hinanden som brødre. 28-29: Der bliver forudsagt krige. 30-33: De hellige skal få kraft fra det høje og skal drage ud blandt folkeslagene. 34-42: Kirken får befaling om at tage sig af de fattige og trængende og søge evighedens rigdomme.

1 Så siger Herren, jeres Gud, nemlig Jesus Kristus, den store [a]Jeg Er, Alfa og Omega, [b]begyndelsen og enden, den som så på evighedens vide udstrækning og alle himlens serafiske [c]hærskarer, [d]førend [e]verden blev skabt;

2 den, som [a]kender alt, for [b]alt er nærværende for mine øjne;

3 jeg er den, som talte, så verden blev [a]skabt, og alt blev til ved mig.

4 Jeg er den, som har taget Enoks [a]Zion op i min egen favn, og sandelig siger jeg, ja, så mange, som har [b]troet på mit navn, for jeg er Kristus, og i mit eget navn, i kraft af det [c]blod, som jeg har udgydt, har jeg bønfaldt Faderen for dem.

5 Men se, resten, de som er [a]ugudelige, har jeg holdt tilbage i [b]mørkets lænker indtil [c]dommen på den store dag, som skal komme ved jordens ende;

6 og således vil jeg lade de ugudelige, som ikke vil høre min røst, men som forhærder hjertet, blive holdt tilbage dér, og ve, ve, ve, er deres dom.

7 Men se, sandelig, sandelig siger jeg jer, at mine [a]øjne hviler på jer. Jeg er [b]midt iblandt jer, og I kan ikke se mig;

8 men den dag kommer snart, da I skal [a]se mig og vide, at jeg er til; for mørkets slør skal snart blive sønderrevet, og den, som ikke er [b]renset, skal ikke [c]udholde den dag.

9 Bind derfor op om lænderne, og vær rede. Se, [a]riget er jeres, og fjenden skal ikke sejre.

10 Sandelig siger jeg jer: I er [a]rene, men ikke alle, og der er ingen andre, i hvem jeg har [b]velbehag;

11 for alt [a]kød er fordærvet i mine øjne; og [b]mørkets magter hersker på jorden blandt menneskenes børn i overværelse af alle himlens hærskarer –

12 hvilket gør, at stilheden regerer, og [a]hele evigheden lider, og [b]englene venter på den store befaling om at [c]høste jorden, at samle [d]rajgræsset sammen for at det kan blive [e]brændt; og se, fjenden har forenet sig.

13 Og nu viser jeg jer en hemmelighed, noget som finder sted i lønkamrene, og som i tidens løb vil medføre jeres [a]udryddelse, og I vidste det ikke;

14 men se, jeg fortæller jer det, og I er velsignede, ikke på grund af jeres ugudelighed, ej heller jeres vantro hjerte; for sandelig, nogle af jer er skyldige over for mig, men jeg vil være barmhjertig mod jeres svaghed.

15 Vær derfor [a]stærke fra nu af; [b]frygt ikke, for riget er jeres.

16 Og for jeres frelses skyld giver jeg jer en befaling, for jeg har hørt jeres bønner, og de [a]fattige har fremført deres klage for mig, og de [b]rige har jeg skabt, og alt kød er mit, og jeg [c]gør ikke forskel på nogen.

17 Og jeg har gjort jorden rig, og se, den er min [a]fodskammel, hvorfor jeg atter skal stå på den.

18 Og jeg rækker frem og giver jer nådigt større rigdomme, nemlig et forjættet land, et land, der flyder med mælk og honning, over hvilket der ikke skal være nogen forbandelse, når Herren kommer;

19 og jeg vil give jer det som jeres arveland, hvis I stræber efter det af hele jeres hjerte.

20 Og dette skal være min pagt med jer: I skal få det som jeres arveland og som jeres børns [a]arvelod for evigt, så længe jorden består, og I skal tage det i besiddelse igen i evigheden, og det skal aldrig mere forgå.

21 Men sandelig siger jeg jer, at til den tid skal I ikke have nogen [a]konge, ej heller nogen hersker, for jeg vil være jeres konge og våge over jer.

22 Hør derfor min røst, og [a]følg mig, så skal I blive et [b]frit folk, og I skal ikke have andre love end mine love, når jeg kommer, for jeg er jeres [c]lovgiver, og hvad kan holde min hånd tilbage?

23 Men sandelig siger jeg jer: [a]Undervis hinanden i overensstemmelse med det embede, hvortil jeg har udpeget jer;

24 og lad enhver [a]agte sin broder som sig selv og øve [b]dyd og [c]hellighed over for mig.

25 Og igen siger jeg jer: Lad enhver agte sin broder som sig selv.

26 For hvilket menneske blandt jer, som har tolv sønner, og som ikke gør forskel på dem, og som hvis de tjener ham lydigt, og han siger til den ene: Klæd dig i rober, og sæt dig her! og til den anden: Klæd dig i pjalter, og sæt dig der! ser på sine sønner og siger: Jeg er retfærdig?

27 Se, dette har jeg givet jer som en lignelse, og den er, ligesom jeg er. Jeg siger jer: [a]Vær ét; og hvis I ikke er ét, er I ikke mine.

28 Og videre siger jeg jer, at fjenden i lønkamrene [a]stræber jer efter livet.

29 I hører om [a]krige i fjerne lande, og I siger, at der snart bliver store krige i fjerne lande, men I kender ikke menneskenes hjerte i jeres eget land.

30 Jeg siger jer dette på grund af jeres bønner; [a]gem derfor [b]visdom i jeres bryst, for at menneskenes ugudelighed ikke skal åbenbare dette for jer ved deres ugudelighed på en måde, der skal tale i jeres ører med en røst, der lyder højere end den, der skal ryste jorden; men hvis I er beredte, skal I ikke frygte.

31 Og for at I kan undgå fjendens magt og blive samlet hos mig som et retfærdigt folk, [a]uplettet og ulasteligt –

32 derfor, af denne årsag, har jeg givet jer den befaling, at I skal drage til [a]Ohio; og der vil jeg give jer min [b]lov; og dér skal I blive [c]begavet med kraft fra det høje;

33 og derfra skal hver den, som jeg vil, [a]drage ud blandt alle folkeslag, og det skal blive sagt dem, hvad de skal gøre; for jeg har en stor gerning i beredskab, for Israel skal blive [b]frelst, og jeg vil lede dem, hvorhen jeg vil, og [c]ingen magt skal holde min hånd tilbage.

34 Og nu giver jeg menigheden i disse egne den befaling, at der blandt dem skal udpeges visse mænd, og de skal udpeges ved [a]kirkens stemme;

35 og de skal se efter de fattige og de trængende og yde dem [a]lindring, så de ikke skal lide; og sende dem til det sted, som jeg har befalet dem;

36 og dette skal være deres gerning: at styre denne kirkes ejendomsanliggender.

37 Og de, som har gårde, der ikke kan sælges, lad disse blive ladt tilbage eller udlejet, som det synes dem bedst.

38 Se til, at alting bliver bevaret, og når mennesker bliver [a]begavet med kraft fra det høje og sendt ud, skal alt dette blive indsamlet i kirkens favn.

39 Og hvis I stræber efter de [a]rigdomme, som det er Faderens vilje, at han vil give jer, skal I være de rigeste af alle mennesker, for I skal få evighedens rigdomme; og det må nødvendigvis være sådan, at jeg har ret til at give [b]jordens rigdomme væk; men vogt jer for [c]stolthed, så I ikke bliver som [d]nefitterne fordum.

40 Og videre siger jeg jer: Jeg giver jer den befaling, at enhver, både ældste, præst, lærer og ligeledes medlem, skal anvende hele sin kraft, sine [a]hænders arbejde, på at berede og udføre det, som jeg har befalet.

41 Og lad jeres [a]forkyndelse være en [b]advarselsrøst, enhver til sin næste, i mildhed og i sagtmodighed.

42 Og [a]skil I jer ud fra de ugudelige. Red jer selv. Vær rene, I som bærer Herrens kar. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Jeg Er.

- ◀b
Åb 1:8.

- ◀c
L&P 45:1.

- ◀d
GS Forudtilværelse.

- ◀e
Sl 90:2.

- ◀2a
L&P 88:41; Moses 1:35. GS Alvidende.

- ◀b
Ordsp 5:21; 2 Ne 9:20.

- ◀3a
Sl 33:6-9. GS Skabe.

- ◀4a
JSO 1 Mos 14:25-40 (Tillæg); L&P 45:11-14; 76:66-67; 84:99-100; Moses 7:18-21. GS Zion.

- ◀b
L&P 20:25; 35:2; 45:3-5.

- ◀c
GS Forsoning.

- ◀5a
GS Uretfærdig, uretfærdighed.

- ◀b
2 Pet 2:4; Jud 1:6. GS Helvede.

- ◀c
GS Dom, den endelige.

- ◀7a
L&P 1:1.

- ◀b
L&P 6:32; 29:5.

- ◀8a
Åb 22:4-5. GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀b
GS Ren og uren.

- ◀c
Mal 3:2.

- ◀9a
Luk 6:20. GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀10a
GS Ren og uren.

- ◀b
L&P 1:30.

- ◀11a
Es 1:3-4; L&P 33:4.

- ◀b
Mika 3:6; L&P 112:23; Moses 7:61-62.

- ◀12a
Moses 7:41.

- ◀b
L&P 86:3-7.

- ◀c
GS Høst.

- ◀d
L&P 88:94; 101:65-66.

- ◀e
Matt 13:30.

- ◀13a
L&P 5:32-33.

- ◀15a
GS Mod.

- ◀b
GS Frygt – Frygt for mennesker.

- ◀16a
Mosi 4:16-18.

- ◀b
1 Sam 2:7.

- ◀c
ApG 10:34; Moro 8:11-12; L&P 1:34-35.

- ◀17a
1 Ne 17:39; Abr 2:7.

- ◀20a
L&P 45:58.

- ◀21a
Zak 14:9; 2 Ne 10:14; Alma 5:50.

- ◀22a
Joh 10:27.

- ◀b
GS Jesus Kristus – Kristi herredømme under tusindårsriget.

- ◀c
Es 33:22; Mika 4:2; L&P 45:59.

- ◀23a
L&P 88:77-79, 118, 122. GS Undervisning.

- ◀24a
5 Mos 17:20; 1 Kor 4:6.

- ◀b
L&P 46:33. GS Dyd.

- ◀c
GS Hellighed.

- ◀27a
Joh 17:21-23; 1 Kor 1:10; Ef 4:11-14; 3 Ne 11:28-30; Moses 7:18. GS Enighed.

- ◀28a
L&P 5:33; 38:13.

- ◀29a
L&P 45:26, 63; 87:1-5; 130:12.

- ◀30a
JS-M 1:37.

- ◀b
GS Visdom.

- ◀31a
2 Pet 3:14.

- ◀32a
L&P 37:3.

- ◀b
L&P 42.

- ◀c
Luk 24:49; L&P 39:15; 95:8; 110:9-10.

- ◀33a
GS Missionering.

- ◀b
Es 45:17; Jer 30:10; L&P 136:22.

- ◀c
Dan 4:32.

- ◀34a
GS Fælles samtykke.

- ◀35a
GS Velfærd.

- ◀38a
GS Begavelse.

- ◀39a
Jakob 2:17-19; L&P 11:7.

- ◀b
Hagg 2:8.

- ◀c
GS Stolthed.

- ◀d
Moro 8:27.

- ◀40a
1 Kor 4:12.

- ◀41a
GS Prædike.

- ◀b
GS Advare.

- ◀42a
Es 52:11.

AFSNIT 39

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til James Covel i Fayette, New York, den 5. januar 1831. James Covel, som havde været metodistpræst i omkring fyrre år, indgik pagt med Herren om, at han ville adlyde enhver befaling, som Herren ville give ham gennem profeten Joseph.

1-4: De hellige har magt til at blive Guds sønner. 5-6: At modtage evangeliet er at modtage Kristus. 7-14: James Covel bliver befalet at blive døbt og arbejde i Herrens vingård. 15-21: Herrens tjenere skal prædike evangeliet før det andet komme. 22-24: De, der modtager evangeliet, skal blive indsamlet for tid og for evighed.

1 Hør og lyt til røsten fra ham, som er fra al [a]evighed til al evighed, den store [b]Jeg Er, nemlig Jesus Kristus –

2 verdens [a]lys og liv; et lys, som skinner i mørket, og mørket begriber det ikke;

3 den samme, som i [a]tidens midte kom til mine egne, og mine egne tog ikke imod mig;

4 men til så mange, som tog imod mig, gav jeg magt til at blive mine [a]sønner; og således vil jeg give så mange, som vil tage imod mig, magt til at blive mine sønner;

5 og sandelig, sandelig siger jeg dig: Den, som tager imod mit evangelium, [a]tager imod mig; og den, som ikke tager imod mit evangelium, tager ikke imod mig.

6 Og dette er mit [a]evangelium: Omvendelse og dåb med vand, og da kommer [b]dåben med ild og Helligånden, nemlig Talsmanden, der viser alt og [c]underviser i rigets fredsskabende sandheder.

7 Og se nu, jeg siger dig, min tjener [a]James: Jeg har betragtet dine gerninger, og jeg kender dig.

8 Og sandelig siger jeg dig: Dit hjerte er nu ret i mine øjne på dette tidspunkt; og se, jeg har udøst store velsignelser over dit hoved;

9 alligevel har du set store sorger; for du har afvist mig mange gange på grund af stolthed og [a]verdens bekymringer.

10 Men se, din udfrielses dage er kommet, hvis du vil lytte til min røst, som siger til dig: Rejs dig, og bliv [a]døbt, og aftvæt dine synder, idet du påkalder mit navn, så skal du modtage min Ånd og en velsignelse så stor, som du aldrig før har kendt.

11 Og hvis du gør det, har jeg beredt dig til et større værk. Du skal prædike fylden af mit evangelium, som jeg har sendt ud i disse sidste dage, den pagt, som jeg har sendt ud for at [a]genrejse mit folk, som er af Israels hus.

12 Og det skal ske, at der skal [a]hvile en kraft over dig; du skal have stor tro, og jeg vil være med dig og drage foran dit ansigt.

13 Du er kaldet til at [a]arbejde i min vingård og til at opbygge min kirke og til at [b]fremme Zion, så den må fryde sig på højene og [c]blomstre.

14 Se, sandelig, sandelig siger jeg dig: Du er ikke kaldet til at drage ud til de østlige lande, men du er kaldet til at drage til Ohio.

15 Og eftersom mit folk samles i Ohio, har jeg beredt en sådan [a]velsignelse, som ingen blandt menneskenes børn kender, og den skal blive udøst over deres hoveder. Og derfra skal mænd drage ud til [b]alle [c]folk.

16 Se, sandelig, sandelig siger jeg jer, at folket i Ohio påkalder mig i megen tro, idet de mener, at jeg vil holde min hånd tilbage med hensyn til at fælde dom over folkeslagene; men jeg kan ikke tilbagekalde mit ord.

17 Læg derfor alle kræfterne i, og kald trofaste arbejdere ud i min vingård, så den kan blive [a]beskåret for sidste gang.

18 Og for så vidt som de omvender sig og modtager mit evangeliums fylde og bliver helliggjort, vil jeg holde min hånd tilbage med hensyn til at fælde [a]dom.

19 Drag derfor ud, og råb med høj røst og sig: Himmeriget er for hånden! og råb: Hosianna! velsignet være Gud den Højestes navn!

20 Drag ud, og døb i vand, og bered vejen foran mit ansigt til tiden for mit [a]komme;

21 for tiden er for hånden; [a]den dag eller den time [b]kender ingen; men den skal visselig komme.

22 Og den, der modtager dette, modtager mig; og de skal blive samlet hos mig for tid og for evighed.

23 Og videre, det skal ske, at på så mange, som I døber med vand, skal I [a]lægge jeres hænder, og de skal modtage [b]Helligåndsgaven og skal [c]se frem til tegnene på mit [d]komme og skal kende mig.

24 Se, jeg kommer hastigt. Således er det. Amen.

- ◀1a
Hebr 13:8; L&P 20:12; 35:1; 38:1-4.

- ◀b
2 Mos 3:14. GS Jahve.

- ◀2a
GS Lys, Kristi lys.

- ◀3a
L&P 20:26; Moses 6:57, 62.

- ◀4a
Joh 1:12. GS Guds sønner og døtre.

- ◀5a
Joh 13:20.

- ◀6a
GS Døbe, dåb; Evangelium; Omvendelse.

- ◀b
GS Født af Gud, født på ny; Helligånden.

- ◀c
L&P 42:61.

- ◀7a
L&P 40:1.

- ◀9a
Matt 13:22.

- ◀10a
L&P 40. GS Døbe, dåb.

- ◀11a
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀12a
2 Kor 12:9.

- ◀13a
Matt 20:1-16.

- ◀b
Es 52:8.

- ◀c
L&P 117:7.

- ◀15a
L&P 38:32; 95:8; 110:8-10.

- ◀b
L&P 1:2.

- ◀c
GS Missionering.

- ◀17a
Jakob 5:61-75; L&P 24:19.

- ◀18a
GS Jesus Kristus – Dommer.

- ◀20a
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀21a
Matt 24:36.

- ◀b
JS-M 1:40.

- ◀23a
GS Håndspålæggelse.

- ◀b
GS Helligåndsgaven.

- ◀c
Åb 3:3; L&P 35:15; 45:39-44.

- ◀d
2 Pet 3:10-14.

AFSNIT 40

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith og Sidney Rigdon ved Fayette, New York, den 6. januar 1831. Lige før optegnelsen af denne åbenbaring anføres det i profetens historie: »Eftersom James [Covel] fornægtede Herrens ord og vendte tilbage til sine tidligere principper og omgangskreds, gav Herren mig og Sidney Rigdon følgende åbenbaring« (se afsnit 39).

1-3: Frygt for forfølgelse og verdens bekymringer får mennesker til at fornægte evangeliet.

1 Se, sandelig siger jeg jer, at min tjener [a]James Covels hjerte var ret i mine øjne, for han indgik pagt med mig om, at han ville adlyde mit ord.

2 Og han [a]modtog ordet med glæde, men straks fristede Satan ham; og frygten for [b]forfølgelse samt verdens bekymringer fik ham til at [c]fornægte ordet.

3 Derfor brød han min pagt, og det er op til mig at gøre med ham, som det synes mig bedst. Amen.

- ◀1a
L&P 39:7-11.

- ◀2a
Mark 4:16-19.

- ◀b
Matt 13:20-22. GS Forfølgelse.

- ◀c
GS Frafald.

AFSNIT 41

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til kirken i Kirtland, Ohio, den 4. februar 1831. Denne åbenbaring giver profeten og kirkens ældster befaling om at bede om at modtage Guds »lov« (se afsnit 42). Joseph Smith var lige kommet til Kirtland fra New York og Leman Copley, et medlem af kirken i det nærliggende Thompson, Ohio, »indbød broder Joseph og Sidney (Rigdon) … til at komme og bo hos sig, så ville han give dem husly og forsyninger«. Den følgende åbenbaring gør det klart hvor Joseph og Sidney skulle bo og kalder også Edward Partridge til at være kirkens første biskop.

1-3: Ældsterne skal lede kirken ved åbenbarelsens ånd. 4-6: Sande disciple modtager og holder Herrens lov. 7-12: Edward Partridge bliver udpeget til biskop for kirken.

1 Lyt og hør, o I, mit folk, siger Herren og jeres Gud, I, hvem det fryder mig at [a]velsigne med den største af alle velsignelser, I, som hører mig; og I, som ikke hører mig, og som har [b]bekendt mit navn, vil jeg [c]forbande med den tungeste af alle forbandelser.

2 Lyt, o I, min kirkes ældster, som jeg har kaldet, se, jeg giver jer den befaling, at I skal forsamle jer for at blive [a]enige om mit ord;

3 og ved troens bøn skal I modtage min [a]lov, så I kan vide, hvorledes I skal lede min kirke og gøre alt på rette måde i mine øjne.

4 Jeg vil være jeres [a]hersker, når jeg [b]kommer; og se, jeg kommer hastigt, og I skal se til, at min lov bliver holdt.

5 Den, som [a]modtager min lov og [b]holder den, han er min discipel; og den, som siger, at han modtager den og ikke holder den, han er ikke min discipel og skal [c]stødes ud af jeres midte;

6 for det er ikke passende, at det, der hører rigets børn til, skal gives til dem, der ikke er værdige, eller til [a]hunde, eller at [b]perler skal kastes for svin.

7 Og videre, det er passende, at der bliver bygget et [a]hus til min tjener Joseph Smith, hvori han kan bo og [b]oversætte.

8 Og videre, det er passende, at min tjener Sidney Rigdon bor, hvor det synes ham bedst, forudsat at han holder mine befalinger.

9 Og videre, jeg har kaldet min tjener [a]Edward Partridge; og jeg giver den befaling, at han skal udpeges ved kirkens røst og ordineres til [b]biskop for kirken og til at forlade sit arbejde som købmand og til at [c]bruge al sin tid til at arbejde for kirken;

10 til at se til alt det, der skal blive pålagt ham i mine love på den dag, da jeg giver dem.

11 Og dette fordi hans hjerte er rent i mine øjne, for han er ligesom [a]Nathanael fordum, i hvem der ikke findes [b]svig.

12 Disse ord er givet til jer, og de er rene i mine øjne; pas derfor på, hvordan I agter på dem; for I skal svare for dem på dommens dag. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Velsigne.

- ◀b
L&P 56:1-4; 112:24-26.

- ◀c
5 Mos 11:26-28; 1 Ne 2:23.

- ◀2a
GS Enighed.

- ◀3a
L&P 42.

- ◀4a
Zak 14:9; L&P 45:59. GS Jesus Kristus – Kristi herredømme under tusindårsriget.

- ◀b
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀5a
Matt 7:24.

- ◀b
Jak 1:22-25; L&P 42:60.

- ◀c
L&P 50:8-9. GS Udelukkelse.

- ◀6a
Matt 15:26.

- ◀b
Matt 7:6.

- ◀7a
L&P 42:71.

- ◀b
DVS oversætte Bibelen. L&P 45:60-61.

- ◀9a
L&P 36:1.

- ◀b
L&P 72:9-12; 107:68-75. GS Biskop.

- ◀c
L&P 51.

- ◀11a
Joh 1:47.

- ◀b
GS Svig.

AFSNIT 42

Åbenbaring givet i to dele gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 9. og den 23. februar 1831. Den første del, der omfatter versene 1 til og med 72, blev modtaget i overværelse af tolv ældster og som opfyldelse af det løfte, Herren tidligere havde givet om, at hans »lov« ville blive givet i Ohio (se afsnit 38:32). Den anden del omfatter versene 73 til og med 93. Om denne åbenbaring udtalte profeten, at den »omfatter kirkens lov.«

1-10: Ældsterne bliver kaldet til at prædike evangeliet, døbe de nyomvendte og opbygge kirken. 11-12: De skal kaldes og ordineres og skal undervise i evangeliets principper, sådan som de findes i skrifterne. 13-17: De skal undervise og profetere ved Åndens kraft. 18-29: De hellige får befaling om ikke at slå ihjel, stjæle, lyve, begære, begå ægteskabsbrud eller tale ondt om andre. 30-39: Love, der styrer helligelsen af ejendom, bliver fremsat. 40-42: Stolthed og lediggang bliver fordømt. 43-52: De syge skal helbredes ved salvelse og ved tro. 53-60: Skrifterne styrer kirken og skal forkyndes for verden. 61-69: Stedet for Det Ny Jerusalem og rigets hemmeligheder skal blive åbenbaret. 70-73: Ejendom, helliget Herren, skal bruges til underhold for kirkens ledere. 74-93: Love vedrørende utugt, ægteskabsbrud, drab, tyveri og bekendelse af synder bliver fremsat.

1 Lyt, o I, min kirkes ældster, som har forsamlet jer i mit navn, nemlig Jesus Kristus, den levende Guds Søn, verdens frelser, fordi I tror på mit navn og holder mine befalinger.

2 Igen siger jeg jer: Lyt og hør, og adlyd den [a]lov, som jeg vil give jer.

3 For sandelig siger jeg: Eftersom I har forsamlet jer i overensstemmelse med den [a]befaling, hvormed jeg har befalet jer, og er enige [b]vedrørende dette ene og har spurgt Faderen i mit navn, så skal I få.

4 Se, sandelig siger jeg jer: Jeg giver jer denne første befaling, at I skal drage ud i mit navn, enhver af jer, undtagen mine tjenere Joseph Smith jun. og Sidney Rigdon.

5 Og jeg giver dem den befaling, at de skal drage ud for en kort tid, og det skal blive givet ved min [a]Ånds kraft, hvornår de skal vende tilbage.

6 Og I skal drage ud i min Ånds kraft og forkynde mit evangelium [a]to og to i mit navn og opløfte jeres røst som med en basuns lyd og kundgøre mit ord som Guds engle.

7 Og I skal drage ud og døbe med vand, idet I siger: Omvend jer, omvend jer, for Himmeriget er for hånden.

8 Og fra dette sted skal I drage ud til egnene mod vest; og i det omfang I finder nogen, der vil tage imod jer, skal I opbygge min kirke i hver egn –

9 indtil den tid kommer, da det skal blive åbenbaret for jer fra det høje, hvornår [a]byen [b]Det Ny Jerusalem skal blive grundlagt, så I kan blive [c]samlet til ét, så I kan være mit [d]folk, og jeg vil være jeres Gud.

10 Og videre siger jeg jer, at min tjener [a]Edward Partridge skal stå i det embede, hvortil jeg har udpeget ham. Og det skal ske, at hvis han overtræder, skal der blive udpeget en [b]anden i hans sted. Således er det. Amen.

11 Videre siger jeg jer, at det ikke skal pålægges nogen at drage ud for at [a]prædike mit evangelium eller at opbygge min kirke, medmindre han bliver [b]ordineret af en, der har [c]myndighed, og det er kirken bekendt, at han har myndighed og er blevet behørigt ordineret af kirkens overhoveder.

12 Og videre: [a]Ældsterne, præsterne og lærerne i denne kirke skal [b]undervise i mit evangeliums principper, der findes i [c]Bibelen og [d]Mormons Bog, i hvilke [e]evangeliets fylde findes.

13 Og de skal iagttage [a]pagterne og kirkens trossætninger, så de holder dem, og disse skal være det, de skal undervise i, sådan som de skal blive ledt af Ånden.

14 Og Ånden skal gives jer ved troens [a]bøn; og hvis I ikke modtager [b]Ånden, skal I ikke undervise.

15 Og alt dette skal I bestræbe jer på at gøre, sådan som jeg har befalet angående det, I skal undervise i, indtil fylden af mine [a]skrifter er blevet givet.

16 Og når I opløfter jeres røst ved [a]Talsmanden, skal I tale og profetere, som det synes mig bedst;

17 for se, Talsmanden ved alt og aflægger vidnesbyrd om Faderen og om Sønnen.

18 Og se nu, jeg taler til kirken. Du må ikke begå [a]drab; og den, som begår [b]drab, skal ikke få tilgivelse i denne verden, ej heller i den tilkommende verden.

19 Og videre siger jeg: Du må ikke begå drab; men den, som begår drab, skal [a]dø.

20 Du må ikke [a]stjæle; og den, som stjæler og ikke vil omvende sig, skal stødes ud.

21 Du må ikke [a]lyve; den, som lyver og ikke vil omvende sig, skal stødes ud.

22 Du skal [a]elske din hustru af hele dit hjerte og skal [b]holde dig til hende og ingen anden.

23 Og den, som ser på en kvinde, så han [a]begærer hende, vil fornægte troen og skal ikke have Ånden; og hvis han ikke omvender sig, skal han stødes ud.

24 Du må ikke begå [a]ægteskabsbrud; og den, som begår ægteskabsbrud og ikke omvender sig, skal stødes ud.

25 Men den, som har begået ægteskabsbrud og [a]omvender sig af hele sit hjerte og forsager det og ikke gør det mere, skal du [b]tilgive;

26 men hvis han [a]gør det igen, skal han ikke tilgives, men skal stødes ud.

27 Du må ikke [a]tale ondt om din næste eller gøre ham nogen fortræd.

28 Du ved, at mine love angående dette er givet i mine skrifter; den, som synder og ikke omvender sig, skal [a]stødes ud.

29 [a]Hvis du elsker mig, skal du [b]tjene mig og [c]holde alle mine befalinger.

30 Og se, da skal du huske de [a]fattige og [b]hellige en del af din ejendom til deres [c]underhold, det, som du har at give dem, ved en pagt og et overdragelsesbrev, som ikke kan brydes.

31 Og i den udstrækning I [a]giver en del af jeres gods til de [b]fattige, gør I det mod mig; og det skal lægges frem for min kirkes [c]biskop og hans rådgivere, to af ældsterne eller højpræsterne, sådanne som han udpeger eller har udpeget og [d]indsat med dette formål.

32 Og det skal ske, efter at det er blevet lagt frem for min kirkes biskop, og efter at han har modtaget disse vidnesbyrd angående [a]helligelsen af min kirkes ejendom, at det i overensstemmelse med mine befalinger ikke kan tages tilbage fra kirken, at enhver skal stilles til [b]regnskab over for mig, skal gøres til [c]forvalter over sin egen ejendom eller over det, som han har modtaget ved helligelse, så meget som er [d]tilstrækkeligt for ham selv og hans familie.

33 Og videre, hvis der efter denne første helligelse skulle være flere ejendele i hænderne på kirken eller nogen som helst person ud over det, der er nødvendigt for deres underhold, er det en [a]rest, der skal helliges til biskoppen, og den skal oplagres, så den fra tid til anden kan gives til dem, som ikke har noget, så enhver, der har behov, kan blive tilstrækkelig forsynet og modtage i forhold til sine ønsker.

34 Derfor skal resten oplagres i mit forrådshus, så den kan gives til de fattige og de trængende, sådan som det bliver bestemt af kirkens højråd og biskoppen og hans råd;

35 og med det formål at købe jordlodder til fælles gavn for kirken og at bygge huse til tilbedelse og at opbygge [a]Det Ny Jerusalem, som siden hen skal blive åbenbaret –

36 så mit pagtsfolk kan blive samlet til ét på den dag, da jeg [a]kommer til mit [b]tempel. Og dette gør jeg for mit folks frelse.

37 Og det skal ske, at den, som synder og ikke omvender sig, skal [a]stødes ud af kirken og skal ikke få det igen, som han har [b]helliget til de fattige og trængende i min kirke, eller med andre ord til mig –

38 for i den udstrækning I [a]gør det mod den mindste af disse, gør I det mod mig.

39 For det skal ske, at det, som jeg har talt ved mine profeters mund, skal blive opfyldt; for jeg vil hellige nogle af rigdommene hos dem blandt ikke-jøderne, som antager mit evangelium, til de fattige af mit folk, som er af Israels hus.

40 Og videre: Du skal ikke være [a]stolt i dit hjerte; lad alle dine [b]klæder være enkle og deres skønhed være den skønhed, der består i dine egne hænders arbejde;

41 og lad alt blive gjort i renhed over for mig.

42 Du må ikke være [a]doven; for den, der er doven, skal ikke spise arbejderens brød, ej heller bære hans klæder.

43 Og enhver blandt jer, som er [a]syg og ikke har tro til at blive helbredt, men tror, skal plejes med al ømhed med urter og let føde, og dette ikke ved en fjendes hånd.

44 Og kirkens ældster, to eller flere, skal tilkaldes og skal bede for og [a]lægge deres hænder på dem i mit navn; og hvis de dør, så [b]dør de i mig, og hvis de lever, så lever de i mig.

45 Du skal [a]leve sammen med andre i [b]kærlighed, således at du skal [c]græde over tabet af dem, der dør, og især over dem, der ikke har [d]håb om en opstandelse i herlighed.

46 Og det skal ske, at de, der dør i mig, ikke skal smage [a]døden, for den skal være [b]sød for dem;

47 og de, der ikke dør i mig, ve dem, for deres død er bitter.

48 Og videre, det skal ske, at den, der har [a]tro på mig til at blive [b]helbredt og ikke er [c]bestemt til at dø, skal blive helbredt.

49 Den, der har tro til at se, skal se.

50 Den, der har tro til at høre, skal høre.

51 Den lamme, der har tro til at springe, skal springe.

52 Og de, som ikke har tro til at gøre dette, men tror på mig, har magt til at blive mine [a]sønner; og såfremt de ikke bryder mine love, skal du [b]bære deres skrøbeligheder.

53 Du skal stå fast i din plads som [a]forvalter.

54 Du må ikke tage din broders klædning; du skal betale for det, som du modtager af din broder.

55 Og hvis du [a]erhverver mere end det, der er fornødent for dit underhold, skal du aflevere det til mit [b]forrådshus, for at alt kan blive gjort i henhold til det, som jeg har sagt.

56 Du skal bede derom, og så skal mine [a]skrifter blive givet, sådan som jeg har bestemt, og de skal [b]opbevares i sikkerhed;

57 og det er nødvendigt, at du tier stille med hensyn til dem og ikke underviser i dem, førend I har modtaget dem i deres helhed.

58 Og jeg giver dig den befaling, at da skal I undervise alle mennesker i dem; for [a]alle folkeslag, stammer, tungemål og folk skal undervises i dem.

59 Du skal antage det, som du har fået – og som er blevet givet til dig i mine skrifter som en lov – som værende min lov, efter hvilken min kirke skal styres;

60 og den, som [a]efterlever dette, skal blive frelst, og den, som ikke gør det, skal blive [b]fordømt, hvis han vedbliver således.

61 Hvis du beder derom, skal du modtage [a]åbenbaring på åbenbaring, [b]kundskab på kundskab, så du kan lære [c]hemmelighederne og de [d]fredsskabende sandheder at kende – det, som bringer [e]glæde, det, som bringer evigt liv.

62 Du skal bede derom, og det skal, når jeg anser tiden for at være inde, blive åbenbaret for dig, hvor [a]Det Ny Jerusalem skal bygges.

63 Og se, det skal ske, at mine tjenere skal blive sendt mod øst og mod vest, mod nord og mod syd.

64 Og lad allerede nu ham, der rejser mod øst, lære dem, der bliver omvendt, at de skal [a]flygte mod vest, og dette som følge af det, der skal ske på jorden, og som følge af [b]hemmelige sammensværgelser.

65 Se, du skal iagttage alt dette, og stor skal din belønning blive; for jer er det givet at kende rigets hemmeligheder, men verden er det ikke givet at kende dem.

66 I skal iagttage de love, som I har modtaget, og være trofaste.

67 Og siden hen skal I modtage [a]kirkepagter, der vil være tilstrækkelige til at grundfæste jer både her og i Det Ny Jerusalem.

68 [a]Lad derfor den, som står tilbage i visdom, bede mig derom, så vil jeg give ham rundhåndet og ikke bebrejde ham det.

69 Opløft jeres hjerte og glæd jer, for til jer er [a]riget, eller med andre ord [b]nøglerne til kirken, blevet givet. Således er det. Amen.

70 [a]Præsterne og [b]lærerne skal have deres [c]forvaltning, ligesom medlemmerne.

71 Og de ældster eller højpræster, som bliver udpeget til som rådgivere at bistå biskoppen i alle forhold, skal gives underhold til deres familier af den ejendom, der er blevet [a]helliget biskoppen til gavn for de fattige og til andre formål som tidligere nævnt;

72 eller også skal de modtage et rimeligt vederlag for alt deres arbejde, enten en forvaltning eller på anden måde, som det anses for bedst eller afgøres af rådgiverne og biskoppen.

73 Og biskoppen skal også modtage sit underhold eller et rimeligt vederlag for alt sit arbejde i kirken.

74 Se, sandelig siger jeg jer, at hvem som helst blandt jer, der har ladet sig skille fra sin ægtefælle på grund af [a]utugt, eller med andre ord, hvis de i al hjertets ydmyghed vidner for jer om, at dette er tilfældet, skal I ikke støde dem ud fra jer;

75 men hvis I finder ud af, at nogen har forladt deres ægtefælle på grund af [a]ægteskabsbrud, og at de selv er dem, der har overtrådt, og at deres ægtefælle lever, skal de [b]stødes ud fra jer.

76 Og videre siger jeg jer, at I skal være [a]årvågne og påpasselige i forbindelse med enhver udspørgen, så I ikke optager nogen sådan blandt jer, hvis de er gift;

77 og hvis de ikke er gift, skal de omvende sig fra alle deres synder, ellers skal I ikke optage dem.

78 Og videre, enhver, der tilhører denne, Kristi kirke, skal bestræbe sig på at holde alle kirkens befalinger og pagter.

79 Og det skal ske, at hvis nogen blandt jer begår [a]drab, skal de udleveres og retsforfølges i henhold til landets love; for husk, at han ikke kan få tilgivelse; og det skal bevises i henhold til landets love.

80 Og hvis nogen mand eller kvinde begår ægteskabsbrud, skal han eller hun stilles for to eller flere af kirkens ældster, og hvert ord imod ham eller hende skal stadfæstes ved to vidner fra kirken og ikke fra fjenden; men hvis der er flere end to vidner, er det bedre.

81 Men han eller hun skal dømmes ved to vidners mund; og ældsterne skal fremlægge sagen for kirken, og kirken skal løfte deres hænder imod ham eller hende, for at de kan blive behandlet efter Guds lov.

82 Og hvis det er muligt, er det nødvendigt, at biskoppen også er til stede.

83 Og således skal I handle i alle sager, som I bliver stillet over for.

84 Og hvis en mand eller kvinde begår røveri, skal han eller hun udleveres til landets lov.

85 Og hvis han eller hun [a]stjæler, skal han eller hun udleveres til landets lov.

86 Og hvis han eller hun [a]lyver, skal han eller hun udleveres til landets lov.

87 Og hvis han eller hun begår nogen form for ugudelighed, skal han eller hun udleveres til loven, nemlig Guds lov.

88 Og hvis din [a]broder eller søster [b]forsynder sig imod dig, skal du tage ham eller hende til side i enrum; og hvis han eller hun [c]bekender, skal du lade dig forlige.

89 Og hvis han eller hun ikke bekender, skal du overgive ham eller hende til kirken, ikke til medlemmerne, men til ældsterne. Og det skal ske på et møde, og det skal ikke være foran verden.

90 Og hvis din broder eller søster forsynder sig imod mange, så skal han eller hun [a]revses foran mange.

91 Og hvis nogen forsynder sig offentligt, skal han eller hun irettesættes offentligt, så han eller hun må skamme sig. Og hvis han eller hun ikke bekender, skal han eller hun overgives til Guds lov.

92 Hvis nogen forsynder sig i løndom, skal han eller hun irettesættes i løndom, så han eller hun kan få lejlighed til at bekende i løndom for ham eller hende, som han eller hun har forsyndet sig imod, og for Gud, så kirken ikke skal tale bebrejdende om ham eller hende.

93 Og således skal I handle i alle forhold.

- ◀2a
L&P 58:23. GS Lov.

- ◀3a
L&P 38:32.

- ◀b
Matt 18:19.

- ◀5a
GS Helligånden.

- ◀6a
Mark 6:7. GS Missionering.

- ◀9a
L&P 57:1-2.

- ◀b
Eter 13:2-11; L&P 45:66-71; 84:2-5; Moses 7:62; TA 1:10. GS Ny Jerusalem.

- ◀c
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀d
Zak 8:8.

- ◀10a
L&P 41:9-11; 124:19.

- ◀b
L&P 64:40.

- ◀11a
GS Prædike.

- ◀b
GS Kalde, kaldet af Gud; Ordinere.

- ◀c
GS Myndighed; Præstedømme.

- ◀12a
GS Ældste.

- ◀b
Mosi 18:19-20; L&P 52:9, 36. GS Undervisning.

- ◀c
GS Bibelen.

- ◀d
GS Mormons Bog; Skrifter – Værdien af skrifter.

- ◀e
GS Evangelium.

- ◀13a
DVS L&P 20 (se indledningen til afsnit 20).

- ◀14a
L&P 63:64. GS Bøn.

- ◀b
GS Helligånden; Undervisning – At undervise med Ånden.

- ◀15a
L&P 42:56-58.

- ◀16a
1 Kor 2:10-14; L&P 68:2-4. GS Talsmand.

- ◀18a
2 Mos 20:13-17; Matt 5:21-37; 2 Ne 9:35; Mosi 13:21-24; 3 Ne 12:21-37.

- ◀b
GS Mord.

- ◀19a
GS Dødsstraf.

- ◀20a
GS Stjæle.

- ◀21a
GS Løgn; Ærlig.

- ◀22a
GS Kærlighed; Ægteskab.

- ◀b
1 Mos 2:23-24; Ef 5:25, 28-33.

- ◀23a
Matt 5:28; 3 Ne 12:28; L&P 63:16. GS Begære.

- ◀24a
GS Ægteskabsbrud.

- ◀25a
GS Omvendelse.

- ◀b
Joh 8:3-11. GS Tilgive.

- ◀26a
2 Pet 2:20-22; L&P 82:7.

- ◀27a
GS Sladder.

- ◀28a
GS Udelukkelse.

- ◀29a
Joh 14:15, 21.

- ◀b
GS Tjeneste.

- ◀c
GS Lydighed.

- ◀30a
Mosi 4:16-26; Alma 1:27. GS Fattig.

- ◀b
GS Indvielsesloven.

- ◀c
GS Velfærd.

- ◀31a
Mosi 2:17. GS Almisser.

- ◀b
GS Fattig.

- ◀c
GS Biskop.

- ◀d
GS Indsætte.

- ◀32a
L&P 51:4.

- ◀b
L&P 72:3-11. GS Ansvarlighed.

- ◀c
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀d
L&P 51:3.

- ◀33a
L&P 42:55; 51:13; 119:1-3.

- ◀35a
GS Ny Jerusalem; Zion.

- ◀36a
L&P 36:8.

- ◀b
Mal 3:1.

- ◀37a
L&P 41:5; 50:8-9. GS Udelukkelse.

- ◀b
GS Indvielsesloven.

- ◀38a
Matt 25:34-40. GS Næstekærlighed; Velfærd.

- ◀40a
Ordsp 16:5. GS Stolthed.

- ◀b
GS Ærbarhed.

- ◀42a
L&P 68:30-32. GS Doven.

- ◀43a
GS Syg, sygdom.

- ◀44a
GS Håndspålæggelse; Salvelse af syge.

- ◀b
Rom 14:8; Åb 14:13; L&P 63:49.

- ◀45a
1 Joh 4:16, 20-21.

- ◀b
GS Kærlighed.

- ◀c
Alma 28:11-12.

- ◀d
1 Kor 15:19-22. GS Håb.

- ◀46a
GS Død, fysisk.

- ◀b
Åb 14:13.

- ◀48a
L&P 46:19. GS Tro.

- ◀b
GS Helbrede.

- ◀c
Præd 3:1-2; ApG 17:26; Hebr 9:27; L&P 122:9.

- ◀52a
GS Guds sønner og døtre.

- ◀b
Rom 15:1. GS Fællesskab.

- ◀53a
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀55a
L&P 82:17-19; 119:1-3.

- ◀b
L&P 42:34; 51:13.

- ◀56a
L&P 45:60-61.

- ◀b
GS Skrifter – Værdien af skrifter.

- ◀58a
L&P 1:2.

- ◀60a
L&P 41:5. GS Lydighed.

- ◀b
Moses 5:15. GS Fordømmelse.

- ◀61a
GS Åbenbaring.

- ◀b
Abr 1:2. GS Kundskab; Vidnesbyrd.

- ◀c
L&P 63:23. GS Guds hemmeligheder.

- ◀d
L&P 39:6.

- ◀e
GS Glæde.

- ◀62a
L&P 57:1-5.

- ◀64a
L&P 45:64.

- ◀b
GS Hemmelige sammensværgelser.

- ◀67a
L&P 82:11-15.

- ◀68a
Jak 1:5. GS Visdom.

- ◀69a
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀b
Matt 16:19; L&P 65:2. GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀70a
GS Præst i det aronske præstedømme.

- ◀b
GS Lærer i aronske præstedømme.

- ◀c
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀71a
GS Indvielsesloven.

- ◀74a
GS Seksuel umoral; Utugt.

- ◀75a
GS Ægteskabsbrud.

- ◀b
GS Udelukkelse.

- ◀76a
GS Vogte, vægter.

- ◀79a
GS Mord.

- ◀85a
GS Stjæle.

- ◀86a
GS Løgn; Ærlig.

- ◀88a
GS Broder; Søster.

- ◀b
Matt 18:15-17.

- ◀c
GS Bekendelse.

- ◀90a
GS Revselse.

AFSNIT 43

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, i februar 1831. På dette tidspunkt var nogle af kirkens medlemmer foruroliget over folk, der fremførte falske påstande om at være åbenbarere. Profeten adspurgte Herren og modtog dette svar, stilet til kirkens ældster. Den første del drejer sig om kirkens ledelse; den sidste del indeholder en advarsel, som ældsterne skal bringe til jordens folkeslag.

1-7: Kun den, der er udpeget dertil, modtager åbenbaringer og befalinger. 8-14: De hellige bliver helliggjort ved at handle i al hellighed for Herren. 15-22: Ældster bliver sendt ud for at råbe omvendelse og berede menneskene til Herrens store dag. 23-28: Herren taler til mennesker ved sin egen røst og gennem naturens kræfter. 29-35: Tusindårsriget kommer, og Satan bliver bundet.

1 O lyt, I min kirkes ældster, og lån øre til de ord, jeg vil tale til jer.

2 For se, sandelig, sandelig siger jeg jer, at I har fået en befaling som en [a]lov for min kirke gennem ham, som jeg har udpeget til jer til at modtage [b]befalinger og åbenbaringer fra min hånd.

3 Og dette skal I med vished vide, at hvis han [a]forbliver i mig, bliver der ikke udpeget jer nogen anden til at modtage befalinger og åbenbaringer, førend han bliver taget bort.

4 Men sandelig, sandelig siger jeg jer, at der ikke skal udpeges [a]nogen anden til at få denne gave, uden at det sker gennem ham; for skulle den blive taget fra ham, skal han ikke have magt til andet end at udpege en anden i sit sted.

5 Og dette skal være en lov for jer, at I ikke tager imod lærdomme fra hvem som helst, som kommer til jer, som åbenbaringer og befalinger;

6 og dette giver jeg jer, for at I ikke skal blive [a]bedraget, for at I kan vide, at de ikke er fra mig.

7 For sandelig siger jeg jer, at den, der er [a]ordineret af mig, skal [b]komme ind ad porten og blive ordineret, sådan som jeg har sagt jer før, for at undervise i de åbenbaringer, som I har modtaget og skal modtage gennem ham, som jeg har udpeget.

8 Og se nu, jeg giver jer den befaling, at når I er forsamlet, skal I [a]undervise og opbygge hinanden, for at I kan vide, hvorledes I skal handle og lede min kirke, hvorledes I skal handle efter punkterne i min lov og mine befalinger, som jeg har givet.

9 Og således skal I blive undervist i min kirkes lov og blive [a]helliggjort ved det, som I har modtaget, og I skal forpligte jer til at handle i al hellighed over for mig –

10 og for så vidt som I gør dette, skal der blive [a]tillagt herlighed til det rige, som I har modtaget. Og for så vidt som I ikke gør det, skal det blive [b]taget fra jer, ja, alt det, som I har modtaget.

11 Rens den [a]ugudelighed ud, som findes iblandt jer; helliggør jer over for mig;

12 og hvis I ønsker at få rigets herligheder, så udpeg min tjener Joseph Smith jun., og [a]oprethold ham over for mig ved troens bøn.

13 Og videre siger jeg jer, at hvis I ønsker at få [a]rigets hemmeligheder, så forsyn ham med føde og klæder, og hvad han behøver for at udføre den gerning, som jeg har givet ham befaling om;

14 og hvis I ikke gør det, skal han forblive hos dem, der har modtaget ham, så jeg kan bevare mig et folk, der er [a]rent for mig.

15 Videre siger jeg: Lyt, I min kirkes ældster, som jeg har udvalgt: I bliver ikke sendt ud for at blive undervist, men for at [a]undervise menneskenes børn i det, som jeg ved min [b]Ånds kraft har lagt i jeres hænder;

16 og I skal blive [a]undervist fra det høje. [b]Hellig jer, så skal I blive [c]begavet med kraft, så I kan videregive det, sådan som jeg har talt.

17 Lyt I, for se, Herrens [a]store [b]dag er nær for hånden.

18 For den dag kommer, da Herren skal lade sin [a]røst høre fra himlen; himlene skal [b]ryste, og jorden skal [c]bæve, og Guds [d]basun skal lyde både længe og højt og skal sige til de slumrende folkeslag: I hellige, [e]stå op og lev; I syndere, [f]bliv og [g]sov, indtil jeg atter kalder.

19 Bind derfor op om lænderne, så I ikke skal blive fundet blandt de ugudelige.

20 Opløft jeres røst, og hold jer ikke tilbage. Opfordr folkeslagene til at omvende sig, både gamle og unge, både trælle og frie, idet I siger: Bered jer til Herrens store dag;

21 for hvis jeg, der er et menneske, opløfter min røst og opfordrer jer til at omvende jer, og I hader mig, hvad vil I da sige, når den dag kommer, da [a]tordenskraldene oplader deres røst fra jordens ender og taler i alle levendes ører og siger: Omvend jer, og bered jer til Herrens store dag?

22 Ja, og videre, når lynene farer fra øst til vest og oplader deres røst for alle levende og får det til at ringe for ørerne på alle, der hører, og siger disse ord: Omvend jer, for Herrens store dag er kommet?

23 Og videre, Herren skal oplade sin røst fra himlen og sige: Lyt, o I jordens folkeslag, og hør ordene fra den Gud, som har skabt jer.

24 O, I jordens folkeslag. [a]Hvor ofte har jeg ikke villet samle jer, ligesom en høne samler sine kyllinger under sine vinger, men [b]I ville ikke!

25 Hvor ofte har jeg ikke [a]talt til jer ved mine [b]tjeneres mund og ved [c]englebetjening og ved min egen røst og ved røsten af tordenskrald og ved røsten af lyn og ved røsten af uvejr og ved røsten af jordskælv og mægtige haglstorme og ved røsten af [d]hungersnød og pest af enhver slags og ved den kraftige lyd af en basun og ved dommens røst og ved [e]barmhjertighedens røst hele dagen lang og ved røsten af ære og hæder og det evige livs skatte og ville have frelst jer med [f]evigtvarende frelse, men I ville ikke!

26 Se, dagen er kommet, da bægeret med min harmes vrede er fuldt.

27 Se, sandelig siger jeg jer, at dette er Herren jeres Guds ord.

28 Arbejd I derfor, [a]arbejd I i min vingård for sidste gang – giv for sidste gang en opfordring til jordens indbyggere.

29 For når jeg anser tiden for at være inde, [a]kommer jeg ned på jorden for at dømme, og mit folk skal blive forløst og skal regere sammen med mig på jorden.

30 For det storslåede [a]tusindårsrige, hvorom jeg har talt ved mine tjeneres mund, skal komme.

31 For [a]Satan skal blive [b]bundet, og når han bliver løst igen, skal han kun regere en [c]kort tid, og da kommer [d]jordens ende.

32 Og den, der lever i [a]retfærdighed, skal blive [b]forvandlet på et øjeblik, og jorden skal forgå som ved ild.

33 Og de ugudelige skal gå bort til en [a]uudslukkelig ild, og ingen på jorden kender eller skal kende deres endeligt, førend de kommer frem for mig for at blive [b]dømt.

34 Lyt I til disse ord. Se, jeg er Jesus Kristus, verdens [a]frelser. [b]Gem dette i hjertet, og lad evighedens [c]alvor [d]hvile på jeres [e]sind.

35 Vær [a]alvorlige. Hold alle mine befalinger. Således er det. Amen.

- ◀2a
L&P 42.

- ◀b
GS Guds befalinger; Åbenbaring.

- ◀3a
Joh 15:4.

- ◀4a
L&P 28:2-3.

- ◀6a
L&P 46:7. GS Bedrag.

- ◀7a
GS Ordinere.

- ◀b
Matt 7:13-14; 2 Ne 9:41; 31:9, 17-18; 3 Ne 14:13-14; L&P 22.

- ◀8a
L&P 88:77.

- ◀9a
GS Helliggørelse.

- ◀10a
Alma 12:10.

- ◀b
Mark 4:25.

- ◀11a
GS Synd.

- ◀12a
GS Opretholdelse af kirkeledere.

- ◀13a
GS Guds hemmeligheder.

- ◀14a
GS Ren og uren.

- ◀15a
GS Missionering.

- ◀b
GS Undervisning – At undervise med Ånden.

- ◀16a
GS Inspiration.

- ◀b
GS Helliggørelse.

- ◀c
Luk 24:49; L&P 38:32; 95:8-9; 110:8-10.

- ◀17a
Mal 3:23; L&P 2:1; 34:6-9.

- ◀b
L&P 29:8. GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀18a
Joel 2:11; L&P 133:50.

- ◀b
Joel 2:10; 4:16; L&P 45:48.

- ◀c
L&P 88:87.

- ◀d
L&P 29:13; 45:45.

- ◀e
GS Opstandelse.

- ◀f
L&P 76:85; 88:100-101.

- ◀g
Morm 9:13-14.

- ◀21a
2 Ne 27:2; L&P 88:90.

- ◀24a
Matt 23:37; 3 Ne 10:4-6.

- ◀b
GS Oprør.

- ◀25a
Hel 12:2-4.

- ◀b
Matt 23:34. GS Profet.

- ◀c
L&P 7:6; 130:4-5.

- ◀d
Jer 24:10; Am 4:6; L&P 87:6; JS-M 1:29.

- ◀e
GS Barmhjertighed.

- ◀f
GS Evigt liv; Frelse; Udødelighed.

- ◀28a
Jakob 5:71; L&P 33:3. GS Herrens vingård.

- ◀29a
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀30a
GS Tusindårsriget.

- ◀31a
1 Ne 22:26. GS Djævelen.

- ◀b
L&P 45:55; 84:100; 88:110.

- ◀c
Åb 20:3; Jakob 5:77; L&P 29:22.

- ◀d
GS Verden – Verdens ende.

- ◀32a
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀b
1 Kor 15:51-52; L&P 63:51; 101:31. GS Opstandelse.

- ◀33a
Matt 3:12.

- ◀b
GS Jesus Kristus – Dommer.

- ◀34a
GS Frelser.

- ◀b
JS-M 1:37.

- ◀c
L&P 84:61; 100:7-8.

- ◀d
GS Grunde.

- ◀e
GS Sind.

- ◀35a
Rom 12:3; L&P 18:21.

AFSNIT 44

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith og Sidney Rigdon i Kirtland, Ohio, i slutningen af februar 1831. I overensstemmelse med det heri fremsatte krav bestemte kirken, at der skulle afholdes en konference i begyndelsen af juni måned samme år.

1-3: Ældsterne skal samles til en konference. 4-6: De skal organisere sig i overensstemmelse med landets love og tage sig af de fattige.

1 Se, så siger Herren til jer, mine tjenere: Jeg anser det for nødvendigt, at min kirkes ældster bliver indkaldt fra øst og fra vest og fra nord og fra syd ved brev eller på anden måde.

2 Og det skal ske, at for så vidt som de er trofaste og øver tro på mig, vil jeg udøse min [a]Ånd over dem på den dag, hvor de forsamler sig.

3 Og det skal ske, at de skal drage ud i egnene heromkring og [a]prædike omvendelse for folket.

4 Og mange skal blive [a]omvendt, således at I skal få kraft til at organisere jer [b]i overensstemmelse med menneskets love;

5 så jeres [a]fjender ikke skal have magt over jer; så I må blive bevaret i alt, så I må blive sat i stand til at holde mine love, så ethvert bånd, hvormed fjenden forsøger at udrydde mit folk, må blive brudt.

6 Se, jeg siger jer, at I skal [a]besøge de fattige og de trængende og yde dem lindring, så der må blive draget omsorg for dem, indtil alt kan blive gjort i overensstemmelse med min lov, som I har modtaget. Amen.

- ◀2a
ApG 2:17.

- ◀3a
GS Prædike.

- ◀4a
GS Omvendelse.

- ◀b
L&P 98:5-7.

- ◀5a
2 Ne 4:33.

- ◀6a
Jak 1:27. GS Medfølelse; Velfærd.

AFSNIT 45

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til kirken i Kirtland, Ohio, den 7. marts 1831. Før denne åbenbaring anføres det i Joseph Smiths historie, at »på dette tidspunkt i kirkens historie … blev mange falske forlydender … og tåbelige historier udgivet og sat i omløb … for at hindre folk i at undersøge værket eller antage troen. … Men til de helliges glæde, … modtog jeg følgende.«

1-5: Kristus er vor talsmand hos Faderen. 6-10: Evangeliet er et sendebud, der skal berede vejen for Herren. 11-15: Herren tog Enok og hans brødre op til sig selv. 16-23: De tegn, som Kristus har åbenbaret om sit komme, sådan som de blev givet på Oliebjerget. 24-38: Evangeliet skal blive gengivet, ikke-jødernes tider skal blive bragt til afslutning, og en ødelæggende sygdom skal dække landet. 39-47: Tegn, undere og opstandelsen skal finde sted i forbindelse med det andet komme. 48-53: Kristus skal stå på Oliebjerget, og jøderne skal se sårene i hans hænder og fødder. 54-59: Herren skal regere i tusindårsriget. 60-62: Profeten bliver pålagt at påbegynde oversættelsen af Det Nye Testamente, hvorved vigtige oplysninger vil blive gjort kendt. 63-75: De hellige får befaling om at samles og bygge Det Ny Jerusalem, hvortil mennesker fra alle folkeslag vil komme.

1 Lyt, o I min [a]kirkes folk, til hvem [b]riget er blevet givet; lyt I, og lån øre til ham, som lagde jordens grundvold, og som [c]skabte himlene og alle dens hærskarer og ved hvem alt, som lever og rører sig og er til, blev skabt.

2 Og videre siger jeg: Giv agt på min røst, for at [a]døden ikke skal indhente jer i en [b]stund, hvor I ikke tror, at sommeren er forbi, og at [c]høsten er overstået, og hvor jeres sjæle ikke er frelst.

3 Lyt til ham, som er jeres [a]talsmand hos Faderen, og som taler jeres sag over for ham –

4 idet han siger: Fader, se [a]hans lidelser og død, han, som ikke begik nogen [b]synd, ham, i hvem du havde velbehag; se din Søns blod, som blev udgydt, blodet af ham, som du gav, for at du selv kunne blive [c]herliggjort;

5 derfor, Fader, skån disse mine brødre, som [a]tror på mit navn, så de må komme til mig og få [b]evigtvarende liv.

6 Hør, o I min kirkes folk, og lyt, I ældster i forening, og hør min røst, mens det hedder [a]i dag, og forhærd ikke jeres hjerte;

7 for sandelig siger jeg jer, at jeg er [a]Alfa og Omega, begyndelsen og enden, verdens lys og liv – et [b]lys, som skinner i mørket, og mørket begriber det ikke.

8 Jeg kom til mine egne, og mine egne tog ikke imod mig; men til så mange, som tog imod mig, gav jeg [a]magt til at gøre mange [b]mirakler og til at blive [c]Guds sønner, ja, og til dem, der [d]troede på mit navn, gav jeg magt til at opnå [e]evigt liv.

9 Og derfor har jeg sendt min [a]evigtvarende [b]pagt til verden, for at den kan være et lys for verden, og for at den kan være et [c]banner for mit folk, og for at [d]ikke-jøderne kan søge hen til den, og for at den kan være et [e]sendebud for mit ansigt til at berede vejen foran mig.

10 Kom I derfor til den, og med ham, der kommer, vil jeg ræsonnere som med menneskene i fordums dage, og jeg vil vise jer min [a]overbevisende måde at ræsonnere på.

11 Lyt derfor i forening, og lad mig vise jer min visdom, ja, visdommen hos ham, som I siger er [a]Enoks og hans brødres Gud,

12 de, som blev [a]taget bort fra jorden og blev taget op til mig – en [b]by, der skal bevares, indtil retfærdighedens dag kommer – en dag, som alle hellige mænd så frem til, og de oplevede den ikke på grund af ugudelighed og vederstyggeligheder

13 og bekendte, at de var [a]fremmede og omrejsende på jorden;

14 men fik et [a]løfte om, at de skulle finde den og se den i kødet.

15 Lyt derfor, og jeg vil ræsonnere med jer, og jeg vil tale til jer og profetere som til menneskene i fordums dage.

16 Og jeg vil vise det tydeligt for jer, ligesom jeg [a]viste det for mine disciple, da jeg stod foran dem i kødet og talte til dem og sagde: Eftersom I har spurgt mig angående [b]tegnene på mit komme på den dag, da jeg kommer i min herlighed i himlens skyer for at opfylde de løfter, som jeg har givet jeres fædre,

17 for eftersom I har set på jeres [a]ånds lange [b]fravær fra jeres legeme som værende trældom, så vil jeg vise jer, hvorledes forløsningens dag skal komme og ligeså [c]genrejsningen af det [d]spredte Israel.

18 Og se, I ser dette tempel, som ligger i Jerusalem, og som I kalder Guds hus, og jeres fjender siger, at dette hus aldrig skal falde.

19 Men sandelig siger jeg jer, at ødelæggelse skal komme over denne slægt som en tyv om natten, og dette folk skal blive udryddet og spredt blandt alle folkeslag.

20 Og dette tempel, som I nu ser, skal brydes ned, så der ikke lades én sten oven på en anden.

21 Og det skal ske, at dette slægtled af jøder ikke skal gå bort, førend enhver ødelæggelse, som jeg har fortalt jer om med hensyn til dem, skal være sket.

22 I siger, at I ved, at [a]verdens ende kommer; I siger også, at I ved, at himlene og jorden skal forgå;

23 og med hensyn til dette taler I sandt, for således er det; men det, som jeg har sagt jer, skal ikke forgå, førend alt er blevet opfyldt.

24 Og dette har jeg fortalt jer angående Jerusalem; og når den dag kommer, skal en rest blive [a]spredt blandt alle folkeslag;

25 men de skal blive [a]indsamlet igen; men de skal forblive spredt, indtil [b]ikke-jødernes tider er bragt til afslutning.

26 Og på [a]den dag skal der høres om [b]krige og rygter om krige, og hele jorden skal være i oprør, og [c]hjertet skal synke i livet på menneskene, og de skal sige, at Kristus [d]udsætter sit komme indtil jordens ende.

27 Og menneskenes kærlighed skal blive kold, og ugudelighed være fremherskende.

28 Og når [a]ikke-jødernes tider er kommet, skal et [b]lys bryde frem blandt dem, der sidder i mørke, og det skal være mit evangeliums fylde;

29 men de [a]modtager det ikke; for de fatter ikke lyset, og de [b]vender deres hjerte bort fra mig på grund af [c]menneskers forskrifter.

30 Og i den slægt skal ikke-jødernes tider blive bragt til afslutning.

31 Og i den slægt skal der findes mennesker stående, som ikke skal gå bort, førend de har set en [a]omsiggribende svøbe; for en ødelæggende sygdom skal dække landet.

32 Men mine disciple skal [a]stå på hellige steder og skal ikke lade sig flytte; men blandt de ugudelige skal menneskene opløfte deres røst og [b]forbande Gud og dø.

33 Og der skal også være [a]jordskælv forskellige steder og mange ødelæggelser; alligevel vil menneskene forhærde hjertet mod mig, og de vil [b]gribe til sværdet mod hinanden, og de vil slå hinanden ihjel.

34 Og se, da jeg, Herren, havde talt disse ord til mine disciple, var de foruroligede.

35 Og jeg sagde til dem: [a]Vær ikke foruroligede, for når alt dette sker, kan I vide, at de løfter, der er blevet givet jer, skal blive opfyldt.

36 Og når lyset begynder at bryde frem, skal det være med dem som i en lignelse, som jeg vil vise jer –

37 I kigger og skuer [a]figentræerne, og I ser dem med jeres øjne, og I siger, når de begynder at springe ud, og deres blade endnu er spæde, at nu er sommeren nær for hånden;

38 således skal det være på den dag, når de skal se alt dette; da skal de vide, at timen er nær for hånden.

39 Og det skal ske, at den, der [a]frygter mig, skal [b]se hen til, at [c]Herrens store dag kommer, ja, til [d]tegnene på [e]Menneskesønnens komme.

40 Og de skal se tegn og undere, for de skal blive vist i himlene oventil og på jorden nedentil.

41 Og de skal se blod og [a]ild og røgdis.

42 Og førend Herrens dag kommer, skal [a]solen blive formørket og månen blive forvandlet til blod, og stjernerne skal falde fra himlen.

43 Og de tilbageblevne skal blive indsamlet til dette sted;

44 og da skal de se efter mig, og se, jeg kommer; og de skal se mig i himlens skyer, iført magt og stor [a]herlighed sammen med alle de hellige engle; og den, der ikke [b]ser efter mig, skal blive forstødt.

45 Men førend Herrens arm falder, skal en engel blæse i sin [a]basun, og de hellige, som har sovet, skal [b]komme frem for at møde mig i [c]skyen.

46 Derfor, velsignede er I, hvis I har sovet i [a]fred; for ligesom I nu ser mig og ved, at jeg er til, således skal I [b]komme til mig, og jeres sjæl skal [c]leve, og jeres forløsning skal blive fuldkommengjort; og de hellige skal komme frem fra jordens fire hjørner.

47 Da skal [a]Herrens arm falde på folkeslagene.

48 Og da skal Herren sætte sin fod på [a]dette bjerg, og det skal spaltes i to dele, og [b]jorden skal bæve og rave frem og tilbage, og [c]himlene skal også ryste.

49 Og Herren skal lade sin røst lyde, og alle jordens ender skal høre den, og jordens folkeslag skal [a]sørge, og de, der har leet, skal indse deres dårskab.

50 Og ulykker skal ramme spotteren, og foragteren skal blive fortæret; og de, der har luret på ondt, skal blive hugget om og kastet i ilden.

51 Og da skal [a]jøderne [b]se på mig og sige: Hvad er det for sår i dine hænder og dine fødder?

52 Da skal de vide, at jeg er Herren; for jeg vil sige til dem: Disse sår er de sår, hvormed jeg blev [a]såret i mine venners hus. Jeg er den, som blev løftet op. Jeg er Jesus, som blev [b]korsfæstet. Jeg er Guds Søn.

53 Og da skal de [a]græde på grund af deres syndighed, da skal de sørge, fordi de forfulgte deres [b]konge.

54 Og da skal de [a]hedenske folkeslag blive forløst, og de, som ikke har kendt nogen lov, skal få del i den første [b]opstandelse; og det skal være [c]tåleligt for dem.

55 Og [a]Satan skal blive [b]bundet, så han ikke får nogen plads i menneskenes børns hjerte.

56 Og på [a]den dag, da jeg kommer i min herlighed, skal den lignelse, som jeg fortalte om de [b]ti brudepiger, blive opfyldt.

57 For de, der er kloge og har modtaget [a]sandheden og gjort den hellige Ånd til deres [b]vejleder og ikke har ladet sig [c]bedrage – sandelig siger jeg jer: De skal ikke blive hugget om og kastet i [d]ilden, men skal udholde den dag.

58 Og [a]jorden skal blive givet dem i [b]arv; og de skal mangfoldiggøre sig og blive stærke, og deres børn skal [c]vokse op uden synd til [d]frelse.

59 For Herren skal være [a]midt iblandt dem, og hans herlighed skal være over dem, og han skal være deres konge og deres [b]lovgiver.

60 Og se nu, jeg siger dig: Det skal ikke blive givet dig at vide mere angående dette kapitel, førend [a]Det Nye Testamente er blevet oversat, og deri skal alt dette blive kundgjort;

61 derfor giver jeg dig nu lov til at oversætte det, for at du kan være beredt på det, der kommer.

62 For sandelig siger jeg jer, at store ting venter jer;

63 I hører om [a]krige i fremmede lande; men se, jeg siger jer: De er nær, ja, står for døren, og om ikke mange år skal I høre om krige i jeres egne lande.

64 Derfor har jeg, Herren, sagt: [a]Træk jer ud af landene mod øst, saml jer, I min kirkes ældster; drag I ud til landene mod vest, opfordr indbyggerne til at omvende sig, og i det omfang de omvender sig, opbyg da menigheder til mig.

65 Og saml med ét hjerte og med ét sind jeres rigdomme sammen, så I kan [a]købe en arvelod, som herefter skal blive udpeget for jer.

66 Og den skal blive kaldt [a]Det Ny Jerusalem, [b]fredens [c]land, en [d]tilflugtsby, et sikkert sted for Gud den Højestes hellige;

67 og [a]Herrens herlighed skal være der, og skræk for Herren skal også være der, således at de ugudelige ikke vil komme der, og den skal kaldes Zion.

68 Og det skal ske blandt de ugudelige, at enhver, som ikke vil gribe til sværdet mod sin næste, nødvendigvis må flygte til Zion for at være i sikkerhed.

69 Og mennesker fra ethvert folkeslag under himlen skal [a]indsamles dertil; og det skal være det eneste folk, som ikke skal være i krig indbyrdes.

70 Og det skal siges blandt de ugudelige: Lad os ikke drage op for at kæmpe mod Zion, for Zions indbyggere er skrækindjagende; derfor kan vi ikke stå os imod dem.

71 Og det skal ske, at de retfærdige skal blive samlet ind fra alle folkeslag og komme til Zion, idet de synger sange om evigtvarende glæde.

72 Og se, jeg siger jer: Sørg for, at dette ikke kommer ud til verden, førend jeg anser det for nødvendigt, for at I kan udføre dette værk for øjnene af menneskene og for øjnene af jeres fjender, for at de ikke skal kende jeres gerninger, førend I har udført det, som jeg har befalet jer;

73 så de, når de får kendskab dertil, at de da må grunde over dette.

74 For når Herren kommer til syne, skal han være [a]skrækindjagende for dem, så de bliver grebet af frygt, og de vil stå langt borte og bæve.

75 Og alle folkeslag skal være bange på grund af deres skræk for Herren og hans magts kraft. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Jesu Kristi Kirke.

- ◀b
L&P 50:35.

- ◀c
Jer 14:22; 3 Ne 9:15; L&P 14:9. GS Skabe.

- ◀2a
Alma 34:33-35.

- ◀b
Matt 24:44.

- ◀c
Jer 8:20; L&P 56:16. GS Høst.

- ◀3a
L&P 62:1. GS Talsmand.

- ◀4a
L&P 19:18-19. GS Forsoning.

- ◀b
Hebr 4:15.

- ◀c
Joh 12:28.

- ◀5a
L&P 20:25; 35:2; 38:4.

- ◀b
Joh 3:16.

- ◀6a
Hebr 3:13; L&P 64:23-25.

- ◀7a
Åb 1:8; 21:6; L&P 19:1.

- ◀b
Joh 1:5.

- ◀8a
Matt 10:1. GS Magt.

- ◀b
GS Mirakel.

- ◀c
GS Guds sønner og døtre.

- ◀d
GS Tro.

- ◀e
L&P 14:7.

- ◀9a
GS Nye og evigtvarende pagt.

- ◀b
Jer 31:31-34; Morm 5:20.

- ◀c
2 Ne 29:2.

- ◀d
Es 42:6; 2 Ne 10:9-18.

- ◀e
Mal 3:1.

- ◀10a
Es 41:21; L&P 50:10-12.

- ◀11a
Moses 7:69.

- ◀12a
JSO 1 Mos 14:30-34 (Tillæg); L&P 38:4; Moses 7:21.

- ◀b
Moses 7:62-64. GS Zion.

- ◀13a
Hebr 11:13; 1 Pet 2:11.

- ◀14a
Hebr 11:8-13; Moses 7:63.

- ◀16a
Matt 24; Luk 21:7-36; JS-M 1.

- ◀b
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀17a
GS Ånd.

- ◀b
L&P 138:50.

- ◀c
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀d
1 Ne 10:12-14. GS Israel – Israels adsplittelse.

- ◀22a
GS Verden – Verdens ende.

- ◀24a
2 Ne 25:15.

- ◀25a
Neh 1:9; Es 11:12-14; 1 Ne 22:10-12; 2 Ne 21:12-14.

- ◀b
Luk 21:24.

- ◀26a
GS Sidste dage.

- ◀b
L&P 87; JS-M 1:23.

- ◀c
Luk 21:26.

- ◀d
2 Pet 3:3-10.

- ◀28a
1 Ne 15:13.

- ◀b
GS Gengivelse af evangeliet; Lys, Kristi lys.

- ◀29a
Joh 1:5.

- ◀b
Matt 15:8-9.

- ◀c
L&P 3:6-8; 46:7; JS-H 1:19.

- ◀31a
L&P 5:19-20; 97:22-25.

- ◀32a
L&P 101:21-22, 64.

- ◀b
Åb 16:11, 21.

- ◀33a
L&P 43:18; 88:87-90.

- ◀b
L&P 63:33.

- ◀35a
Matt 24:6.

- ◀37a
Mark 13:28; Luk 21:29-31.

- ◀39a
L&P 10:55-56. GS Frygt – Frygt for Gud; Lydighed.

- ◀b
2 Pet 3:10-13; L&P 35:15-16; Moses 7:62.

- ◀c
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀d
GS Tidernes tegn.

- ◀e
GS Menneskesønnen.

- ◀41a
L&P 29:21; 97:25-26.

- ◀42a
Joel 2:10; Åb 6:12; L&P 88:87; 133:49.

- ◀44a
GS Jesus Kristus – Jesu Kristi herlighed.

- ◀b
Matt 24:43-51; Mark 13:32-37.

- ◀45a
L&P 29:13; 43:18.

- ◀b
L&P 88:96-97. GS Opstandelse.

- ◀c
1 Thess 4:16-17.

- ◀46a
Alma 40:12.

- ◀b
Es 55:3.

- ◀c
GS Evigt liv.

- ◀47a
L&P 1:12-16.

- ◀48a
Zak 14:4.

- ◀b
L&P 43:18; 88:87.

- ◀c
Joel 4:16; L&P 49:23.

- ◀49a
L&P 87:6.

- ◀51a
GS Jøder.

- ◀b
Zak 12:10.

- ◀52a
Zak 13:6.

- ◀b
GS Korsfæstelse.

- ◀53a
Åb 1:7.

- ◀b
Luk 23:38; Joh 19:3, 14-15.

- ◀54a
Ez 36:23; 39:21.

- ◀b
GS Opstandelse.

- ◀c
L&P 75:22.

- ◀55a
GS Djævelen.

- ◀b
Åb 20:2; 1 Ne 22:26; L&P 43:31; 88:110.

- ◀56a
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀b
Matt 25:1-13; L&P 63:54.

- ◀57a
GS Sandhed.

- ◀b
GS Helligånden.

- ◀c
JS-M 1:37.

- ◀d
L&P 29:7-9; 63:34; 64:23-24; 101:22-25.

- ◀58a
GS Tusindårsriget.

- ◀b
Matt 5:5.

- ◀c
L&P 63:51; 101:29-31.

- ◀d
GS Frelse.

- ◀59a
L&P 29:11; 104:59.

- ◀b
1 Mos 49:10; Zak 14:9; L&P 38:21-22.

- ◀60a
GS Joseph Smiths Oversættelse (JSO). Se også Udvalgte Dele af Joseph Smiths Oversættelse af Bibelen.

- ◀63a
L&P 38:29; 87:1-5; 130:12.

- ◀64a
L&P 42:64.

- ◀65a
L&P 63:27.

- ◀66a
Eter 13:5-6; Moses 7:62; TA 1:10. GS Ny Jerusalem; Zion.

- ◀b
GS Fred.

- ◀c
L&P 57:1-3.

- ◀d
Es 4:6; L&P 115:6.

- ◀67a
L&P 64:41-43; 97:15-18. GS Jesus Kristus – Jesu Kristi herlighed.

- ◀69a
5 Mos 30:3; Jer 32:37-39; L&P 33:6.

- ◀74a
Sef 2:11.

AFSNIT 46

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til kirken i Kirtland, Ohio, den 8. marts 1831. På dette tidlige tidspunkt i kirkens historie havde der endnu ikke udviklet sig en ensartet måde at afholde kirkens møder på. Men det var blevet en ret almindelig skik kun at give medlemmer og oprigtigt søgende adgang til nadvermøderne og andre af kirkens møder. Denne åbenbaring giver udtryk for Herrens vilje med hensyn til, hvordan møder skal ledes og afholdes, og hans vejledning omkring at søge og skelne mellem Åndens gaver.

1-2: Ældsterne skal lede møderne, som de bliver vejledt af den hellige Ånd. 3-6: De, der søger efter sandheden, bør ikke holdes ude fra nadvermøderne. 7-12: Spørg Gud, og søg Åndens gaver. 13-26: En opremsning af nogle af disse gaver bliver givet. 27-33: Kirkens ledere får magt til at skelne mellem Åndens gaver.

1 Lyt, o I min kirkes folk; for sandelig siger jeg jer, at dette er blevet talt til [a]jeres gavn og lærdom.

2 Men til trods for det, der er skrevet, har det fra begyndelsen altid været og vil altid være min kirkes [a]ældster pålagt at [b]lede alle møder, sådan som de bliver ledt og vejledt af den hellige Ånd.

3 Dog bliver I befalet [a]aldrig at vise nogen bort fra jeres offentlige møder, som bliver holdt for verden.

4 Jeg befaler jer også, at I ikke viser nogen, som tilhører [a]kirken, bort fra jeres nadvermøder; men hvis nogen har overtrådt, lad ham da [b]ikke nyde nadveren, førend han har forliget sig.

5 Og videre siger jeg jer: I skal ikke vise nogen, der oprigtigt søger efter riget, bort fra jeres nadvermøder – jeg siger dette om dem, der ikke tilhører kirken.

6 Og videre siger jeg jer angående jeres [a]bekræftelsesmøder, at hvis der er nogen, som ikke tilhører kirken, men som oprigtigt søger efter riget, skal I ikke vise dem ud.

7 Men jeg befaler, at I i alle forhold [a]beder til Gud, som giver rundhåndet; og det, som Ånden bevidner for jer, netop det vil jeg, at I skal gøre i al hjertets [b]hellighed, idet I vandrer retsindigt over for mig og [c]tænker over jeres frelses mål og gør alt med bøn og [d]taksigelse, så I ikke bliver [e]forført af onde ånder eller [f]djævles lærdomme eller af [g]menneskers befalinger; for nogle er af mennesker, og andre af djævle.

8 Pas derfor på, at I ikke bliver bedraget; og for at I ikke skal blive bedraget, [a]stræb da oprigtigt efter de bedste gaver, idet I altid husker på, hvorfor de er blevet givet;

9 for sandelig siger jeg jer: De er blevet givet til gavn for dem, der elsker mig og holder alle mine befalinger, og for den, der bestræber sig på at gøre dette, så alle de, som søger, eller som beder til mig, og som ikke gør det for at få et [a]tegn, som de kan [b]ødsle bort på deres lyster, må have gavn deraf.

10 Og videre, sandelig siger jeg jer: Jeg ønsker, at I altid skal huske og altid bevare i jeres [a]sind, hvad det er for [b]gaver, som er blevet givet kirken.

11 For alle er ikke blevet givet hver eneste gave; for der er mange gaver, og til [a]enhver er der givet en gave ved Guds Ånd.

12 Til nogle er der givet en og til andre er der givet en anden, så alle kan få gavn deraf.

13 Til nogle er det givet ved Helligånden at [a]vide, at Jesus Kristus er Guds Søn, og at han blev korsfæstet for verdens synder.

14 Til andre er det givet at [a]tro på deres ord, så de også kan få evigt liv, hvis de forbliver trofaste.

15 Og videre, til nogle er det ved Helligånden givet at kende de [a]forskellige måder at forvalte på, således at det vil være til behag for den samme Herre, eller være i overensstemmelse med Herrens vilje, som afpasser sine barmhjertighedsgaver efter menneskenes børns forskellige vilkår.

16 Og videre er det ved Helligånden givet nogle at kende de forskellige gerninger, om de er af Gud, så Åndens tilkendegivelser kan gives til enhver til at kunne drage gavn af.

17 Og videre, sandelig siger jeg jer: Til nogle er der ved Guds Ånd givet [a]visdomsord.

18 Til andre er der givet [a]kundskabsord, så alle må få undervisning i at være vise og få kundskab.

19 Og videre, til nogle er det givet at have [a]tro til at blive helbredt;

20 og til andre er det givet at have tro til at [a]helbrede.

21 Og videre, til nogle er det givet at kunne udføre [a]mirakler;

22 og til andre er det givet at [a]profetere;

23 og til andre at kunne [a]skelne mellem ånder.

24 Og videre, det er givet til nogle at kunne tale i [a]tunger;

25 og til en anden er det givet at kunne oversætte tungetale.

26 Og alle disse [a]gaver kommer fra Gud til gavn for [b]Guds børn.

27 Og til kirkens [a]biskop og til sådanne, som Gud vil udse og ordinere til at våge over kirken og til at være ældster i kirken, vil det blive givet at [b]skelne mellem alle disse gaver, så der ikke skal være nogen blandt jer, som foregiver at være af Gud og dog ikke er det.

28 Og det skal ske, at den, der [a]beder i Ånden, skal modtage i Ånden;

29 for at det skal blive givet til nogen at få alle disse gaver, så der må findes et overhoved, sådan at hvert medlem kan få gavn deraf.

30 Den, som [a]beder i [b]Ånden, beder i overensstemmelse med [c]Guds vilje; derfor bliver det gjort, ligesom han beder om.

31 Og videre siger jeg jer: Alt må gøres i Kristi navn, hvad som helst I gør i Ånden,

32 og I skal [a]takke Gud i Ånden for en hvilken som helst velsignelse, I bliver velsignet med.

33 Og I må bestandigt øve [a]dyd og [b]hellighed over for mig. Således er det. Amen.

- ◀1a
2 Tim 3:16-17.

- ◀2a
Alma 6:1.

- ◀b
Moro 6:9; L&P 20:45.

- ◀3a
3 Ne 18:22-25. GS Fællesskab.

- ◀4a
GS Jesu Kristi Kirke.

- ◀b
3 Ne 18:26-32. GS Nadver.

- ◀6a
DVS hvor de, som for nylig var blevet døbt, blev bekræftet.

- ◀7a
Jak 1:5-6; L&P 88:63.

- ◀b
GS Hellighed.

- ◀c
GS Grunde.

- ◀d
Sl 100; Alma 34:38. GS Taknemlighed.

- ◀e
1 Tim 4:1-4; L&P 43:5-7.

- ◀f
GS Djævelen.

- ◀g
L&P 3:6-7; 45:29.

- ◀8a
1 Kor 12:31.

- ◀9a
GS Tegn.

- ◀b
Jak 4:3.

- ◀10a
GS Sind.

- ◀b
1 Kor 14:12. GS Åndens gaver.

- ◀11a
1 Kor 12:4-11.

- ◀13a
GS Vidnesbyrd.

- ◀14a
3 Ne 12:2. GS Tro.

- ◀15a
Moro 10:8.

- ◀17a
Moro 10:9. GS Visdom.

- ◀18a
GS Kundskab.

- ◀19a
L&P 42:48-52. GS Tro.

- ◀20a
GS Helbrede.

- ◀21a
GS Mirakel.

- ◀22a
GS Profeti.

- ◀23a
Moses 1:13-15.

- ◀24a
GS Tungemålsgaven.

- ◀26a
Moro 10:8-19.

- ◀b
GS Guds sønner og døtre.

- ◀27a
GS Biskop.

- ◀b
GS Bedømme, gaven at.

- ◀28a
L&P 88:64-65.

- ◀30a
L&P 50:29.

- ◀b
GS Helligånden.

- ◀c
2 Ne 4:35.

- ◀32a
1 Krøn 16:8-15; 1 Thess 1:2; Alma 37:37; L&P 59:7, 21. GS Taknemlighed.

- ◀33a
GS Dyd.

- ◀b
GS Hellighed.

AFSNIT 47

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 8. marts 1831. John Whitmer, som allerede havde virket som sekretær for profeten, var til at begynde med tøvende, da han blev bedt om at tjene som kirkens historiker og skriver i stedet for Oliver Cowdery. Han skrev »Jeg ville helst være fri for at gøre det, men erkendte, at Herrens vilje må ske, så hvis han ønsker det, så ønsker jeg, at han vil give det til kende gennem seeren Joseph.« Efter at Joseph Smith modtog denne åbenbaring, accepterede John Whitmer og tjente i den stilling han var blevet udpeget til.

1-4: John Whitmer bliver udpeget til at føre en optegnelse over kirkens historie og til at skrive for profeten.

1 Se, jeg anser det for nødvendigt, at min tjener John skriver og fører en almindelig [a]historisk optegnelse og bistår dig, min tjener Joseph, med at nedfælde alt det, der skal gives dig, indtil han bliver kaldet til yderligere opgaver.

2 Videre, sandelig siger jeg dig, at han kan også opløfte sin røst til møderne, når som helst det er nødvendigt.

3 Og videre siger jeg dig, at det skal pålægges ham løbende at føre kirkens optegnelse og historie; for jeg har udpeget Oliver Cowdery til et andet embede.

4 Derfor skal det, for så vidt som han er trofast, gives ham ved [a]Talsmanden at skrive dette. Således er det. Amen.

- ◀1a
L&P 69:2-8; 85:1-2.

- ◀4a
GS Helligånden; Talsmand.

AFSNIT 48

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 10. marts 1831. Joseph havde adspurgt Herren om, hvilken fremgangsmåde man skulle følge for at erhverve sig jordlodder til de helliges bosættelse. Dette var en vigtig sag set i lyset af udflytningen af kirkens medlemmer fra det østlige USA i lydighed mod Herrens befaling om, at de skulle samles i Ohio (se afsnit 37:1-3; 45:64).

1-3: De hellige i Ohio skal dele deres jordlodder med deres brødre. 4-6: De hellige skal opkøbe jordlodder, bygge en by og følge deres præsiderende embedsmænds råd.

1 Det er nødvendigt, at I foreløbig forbliver der, hvor I nu bor, i den udstrækning det passer til jeres forhold.

2 Og for så vidt som I har jordlodder, skal I [a]dele med brødrene fra øst;

3 og for så vidt som I ikke har jordlodder, lad dem da for nærværende købe jord i de egne heromkring, som det synes dem bedst; for det er meget nødvendigt, at de har et sted, hvor de kan bo foreløbig.

4 Det er nødvendigt, at I sparer alle de penge sammen, som I kan, og at I skaffer jer alle dem I kan i retfærdighed, så I med tiden må blive sat i stand til at [a]købe jord til en arvelod, ja, [b]byen.

5 Stedet skal endnu ikke åbenbares, men når jeres brødre er kommet østfra, skal [a]visse mænd blive udpeget, og dem skal det gives at [b]kende stedet, eller til dem skal det blive åbenbaret.

6 Og de skal udpeges til at købe jordlodderne og til at påbegynde at lægge grundvolden til [a]byen; og så skal I begynde at samle jer med jeres familier, enhver mand med sin [b]familie efter sine omstændigheder, og som det bliver pålagt ham af kirkens præsidentskab og biskop i overensstemmelse med de love og befalinger, som I har modtaget, og som I herefter skal modtage. Således er det. Amen.

- ◀2a
GS Velfærd.

- ◀4a
L&P 57:4-5.

- ◀b
L&P 42:35-36; 45:65-67.

- ◀5a
L&P 57:6-8.

- ◀b
L&P 57:1-3.

- ◀6a
GS Ny Jerusalem.

- ◀b
L&P 51:3.

AFSNIT 49

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Sidney Rigdon, Parley P. Pratt og Leman Copley i Kirtland, Ohio, den 7. maj 1831. Leman Copley havde antaget evangeliet, men holdt stadig fast ved nogle af lærdommene fra shakerne (United Society of Believers in Christ’s Second Appearing), som han tidligere havde tilhørt. Nogle af shakernes trossætninger gik ud på, at Kristi andet komme allerede havde fundet sted, og at han havde vist sig i skikkelse af en kvinde, Ann Lee. De betragtede ikke dåb med vand som nødvendig. De forkastede ægteskab og troede på et liv i fuldkommen cølibat. Nogle shakere forbød også spisning af kød. Før denne åbenbaring anføres det i Joseph Smiths historie at »Med henblik på at få [en] mere fuldkommen forståelse af emnet, adspurgte jeg Herren og modtog følgende.« Åbenbaringen gendriver nogle af shakernes grundlæggende begreber. De førnævnte brødre tog en afskrift af åbenbaringen med til shakersamfundet (i nærheden af Cleveland, Ohio) og læste den op for dem i sin helhed, men den blev forkastet.

1-7: Dagen og timen for Kristi komme vil forblive ukendt, indtil han kommer. 8-14: Menneskene må omvende sig, tro på evangeliet og adlyde ordinancerne for at opnå frelse. 15-16: Ægteskabet er indstiftet af Gud. 17-21: Det er tilladt at spise kød. 22-28: Zion skal trives, og lamanitterne blomstre som rosen før det andet komme.

1 Lyt til mit ord, mine tjenere Sidney og Parley og Leman; for se, sandelig siger jeg jer, at jeg giver jer den befaling, at I skal drage ud og [a]prædike mit evangelium, som I har modtaget, sådan som I har modtaget det, for shakerne.

2 Se, jeg siger jer, at de ønsker at kende en del af sandheden, men ikke den hele, for de lever ikke [a]ret i mine øjne og må nødvendigvis omvende sig.

3 Derfor sender jeg jer, mine tjenere Sidney og Parley, ud for at prædike evangeliet for dem.

4 Og min tjener Leman skal ordineres til denne gerning, så han kan ræsonnere med dem, ikke ud fra det, han har modtaget af dem, men ud fra [a]det, som han skal undervises i af jer, mine tjenere, og ved at han gør det, vil jeg velsigne ham, ellers skal det ikke lykkes for ham.

5 Så siger Herren, for jeg er Gud og har [a]sendt min enbårne Søn til verden for at [b]forløse verden, og jeg har forordnet, at den, der modtager ham, skal blive frelst, og den, der ikke modtager ham, skal blive [c]fordømt –

6 og de har gjort mod [a]Menneskesønnen, ligesom de ville, og han har fået sin magt ved sin [b]herligheds [c]højre hånd og regerer nu i himlene og vil regere, indtil han stiger ned til jorden for at [d]lægge alle fjender under sine fødder, hvilken tid er nær for hånden –

7 jeg, Gud Herren, har talt det, men [a]den time og dag kender intet menneske, ej heller englene i himlen, ej heller skal de kende den, førend han kommer.

8 Derfor vil jeg, at alle mennesker skal omvende sig, for alle er under [a]synd, undtagen dem, som jeg har forbeholdt for mig selv, [b]hellige mænd, som I ikke kender til.

9 Derfor siger jeg jer, at jeg har sendt min [a]evigtvarende pagt til jer, nemlig den, som har været til fra begyndelsen.

10 Og det, som jeg har lovet, har jeg på den måde opfyldt, og [a]jordens folkeslag skal [b]bøje sig for den, og hvis ikke af sig selv, da skal de blive tvunget ned; for det, som nu er blevet ophøjet af sig selv, skal [c]lægges ned med magt.

11 Derfor giver jeg jer den befaling, at I skal [a]drage ud blandt dette folk og sige til dem, ligesom min fordums apostel, hvis navn var Peter, sagde:

12 Tro på den Herre Jesu navn, han, der var på jorden, og som skal komme, begyndelsen og enden;

13 [a]omvend jer, og bliv i overensstemmelse med den hellige befaling døbt i Jesu Kristi navn til syndernes forladelse;

14 og den, der gør dette, skal modtage [a]Helligåndsgaven ved [b]håndspålæggelse af kirkens ældster.

15 Og videre, sandelig siger jeg jer, at den, der [a]forbyder ægteskab, er ikke ordineret af Gud, for [b]ægteskabet er indstiftet af Gud for menneskene.

16 Derfor er det i overensstemmelse med loven, at han har [a]én hustru, og de to skal blive [b]ét kød, og alt dette for at [c]jorden kan opfylde hensigten med sin skabelse;

17 og for at den kan blive fyldt med et mål af mennesker i overensstemmelse med deres [a]skabelse, [b]før verden blev skabt.

18 Og den, som [a]forbyder, at man skal afholde sig fra [b]kød, at mennesket ikke må spise dette, er ikke ordineret af Gud;

19 for se, [a]markens dyr og luftens fugle og det, som kommer op af jorden, er bestemt til menneskets brug til føde og til klæder, og for at han kan have rigeligt.

20 Men det er ikke bestemt, at ét menneske skal [a]besidde mere end et andet, derfor ligger [b]verden i synd.

21 Og ve det menneske, som [a]udgyder blod, eller som lader kød gå til spilde uden at have behov for det.

22 Og videre, sandelig siger jeg jer, at [a]Menneskesønnen kommer ikke i skikkelse af en kvinde, ej heller af en mand, der vandrer om på jorden.

23 Bliv derfor ikke [a]bedraget, men vær fortsat standhaftige, idet I [b]ser frem til, at himlene skal blive rystet, og at jorden skal bæve og rave frem og tilbage som et beruset menneske, og til at [c]dalene skal hæves, og til at [d]bjergene skal sænkes, og til at de ujævne steder skal blive jævne – og alt dette, når [e]englen blæser i sin basun.

24 Men førend Herrens store dag kommer, skal [a]Jakob trives i ødemarken, og [b]lamanitterne skal blomstre som rosen.

25 [a]Zion skal trives på [b]højene og fryde sig på bjergene, og skal blive indsamlet til det sted, som jeg har udpeget.

26 Se, jeg siger jer: Drag ud, sådan som jeg har befalet jer; omvend jer fra alle jeres synder, [a]bed, så skal I få; bank på, så skal der blive lukket op for jer.

27 Se, jeg vil drage foran jer og være jeres [a]bagtrop; og [b]jeg vil være i jeres midte, og I skal ikke blive [c]beskæmmet.

28 Se, jeg er Jesus Kristus, og [a]jeg kommer hastigt. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Prædike.

- ◀2a
ApG 8:21.

- ◀4a
GS Evangelium; Sandhed.

- ◀5a
Joh 3:16-17; L&P 132:24. GS Jesus Kristus – Myndighed.

- ◀b
GS Forløse; Forløser.

- ◀c
GS Fordømmelse.

- ◀6a
GS Menneskesønnen.

- ◀b
GS Jesus Kristus – Jesu Kristi herlighed.

- ◀c
ApG 7:55-56; L&P 76:20-23.

- ◀d
1 Kor 15:25; L&P 76:61.

- ◀7a
Matt 24:36; Mark 13:32-37; Åb 16:15; L&P 133:11.

- ◀8a
Gal 3:22; Mosi 16:3-5.

- ◀b
Hebr 13:2; 3 Ne 28:25-29.

- ◀9a
1 Mos 17:7; L&P 66:2. GS Nye og evigtvarende pagt.

- ◀10a
Zak 2:15; L&P 45:66-69; 97:18-21.

- ◀b
Es 60:14.

- ◀c
Matt 23:12.

- ◀11a
GS Missionering.

- ◀13a
3 Ne 27:19-20.

- ◀14a
GS Helligåndsgaven.

- ◀b
GS Håndspålæggelse.

- ◀15a
1 Tim 4:1-3.

- ◀b
1 Mos 2:18, 24; 1 Kor 11:11. GS Ægteskab.

- ◀16a
Jakob 2:27-30.

- ◀b
1 Mos 2:24; Matt 19:5-6.

- ◀c
GS Jorden – Skabt til mennesket.

- ◀17a
Moses 3:4-5. GS Skabe.

- ◀b
GS Forudtilværelse.

- ◀18a
DVS byder, at man skal afholde sig.

- ◀b
1 Mos 9:3; 1 Tim 4:1-3.

- ◀19a
L&P 89:10-13.

- ◀20a
ApG 4:32; L&P 51:3; 70:14; 78:6.

- ◀b
GS Verdslighed.

- ◀21a
JSO 1 Mos 9:10-15 (Tillæg).

- ◀22a
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀23a
Matt 24:4-5.

- ◀b
2 Pet 3:12; L&P 45:39.

- ◀c
Es 40:4; L&P 109:74.

- ◀d
Mika 1:3-4.

- ◀e
Matt 24:29-31.

- ◀24a
3 Ne 5:21-26.

- ◀b
Es 35:1; 2 Ne 30:5-6; 3 Ne 21:22-25; L&P 3:20; 109:65.

- ◀25a
L&P 35:24.

- ◀b
1 Mos 49:26; 2 Ne 12:2-3.

- ◀26a
L&P 88:63.

- ◀27a
Es 52:12.

- ◀b
3 Ne 20:22.

- ◀c
1 Pet 2:6; L&P 84:116.

- ◀28a
L&P 1:12.

AFSNIT 50

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 9. maj 1831. I Joseph Smiths historie anføres det, at nogle af ældsterne ikke forstod tilkendegivelserne fra forskellige ånder, som findes rundt omkring på jorden, og at denne åbenbaring blev givet som svar på hans konkrete forespørgsel om sagen. Såkaldte åndelige fænomener var ikke ualmindelige blandt medlemmerne, hvoraf nogle påstod, at de modtog syner og åbenbaringer.

1-5: Der findes mange falske ånder rundt omkring på jorden. 6-9: Ve hyklerne og dem, som bliver stødt ud af kirken. 10-14: Ældsterne skal prædike evangeliet ved Ånden. 15-22: Både de, der prædiker, og de, der hører på, har behov for at blive oplyst af Ånden. 23-25: Det, der ikke opbygger, er ikke af Gud. 26-28: De trofaste ejer alt. 29-36: Bønnerne fra dem, der er renset, bliver besvaret. 37-46: Kristus er den gode hyrde og Israels Sten.

1 Lyt, o I min kirkes ældster, og lån øre til den levende Guds røst; og giv agt på de visdomsord, der, eftersom I har bedt om det og er enige derom, bliver givet jer vedrørende kirken og de ånder, der har spredt sig på jorden.

2 Se, sandelig siger jeg jer, at der er mange ånder, som er [a]falske ånder, som har spredt sig over jorden og bedrager verden.

3 Og også [a]Satan har forsøgt at bedrage jer for at kunne omstyrte jer.

4 Se, jeg, Herren, har betragtet jer og har set vederstyggeligheder i den kirke, som [a]bekender sig til mit navn.

5 Men velsignede er de, som er trofaste og [a]holder ud, hvad enten det er i liv eller død; for de skal arve evigt liv.

6 Men ve dem, der er [a]bedragere og hyklere, for så siger Herren: Jeg vil bringe dem til dom.

7 Se, sandelig siger jeg jer: Der er [a]hyklere blandt jer, som har bedraget nogle, hvilket har givet [b]Modstanderen [c]magt, men se, [d]sådanne skal blive vundet tilbage;

8 men hyklerne skal blive afsløret og skal blive [a]stødt ud, enten i livet eller i døden, sådan som jeg vil; og ve dem, der bliver stødt ud af min kirke, for de er blevet overvundet af verden.

9 Lad derfor enhver tage sig i agt, for at han ikke gør det, der ikke er sandt og ret i mine øjne.

10 Og kom nu, siger Herren gennem Ånden til sin kirkes ældster, og lad os [a]ræsonnere sammen, så I kan forstå;

11 lad os ræsonnere, ligesom et menneske ræsonnerer med et andet, ansigt til ansigt.

12 Se, når et menneske ræsonnerer, bliver han forstået af mennesker, fordi han ræsonnerer som et menneske; på samme måde vil jeg, Herren, ræsonnere med jer, så I kan [a]forstå.

13 Derfor stiller jeg, Herren, jer dette spørgsmål: Hvortil er I blevet [a]ordineret?

14 Til at [a]prædike mit evangelium ved Ånden, nemlig [b]Talsmanden, der blev sendt ud for at undervise i sandheden.

15 Og så tog I imod [a]ånder, som I ikke kunne forstå, og I tog imod dem som værende af Gud; og er I retfærdiggjort heri?

16 Se, I skal selv besvare dette spørgsmål; alligevel vil jeg være barmhjertig mod jer; den, der er svag blandt jer, skal herefter blive gjort [a]stærk.

17 Sandelig siger jeg jer: Den, der er ordineret af mig og sendt ud for at [a]prædike sandhedens ord ved Talsmanden, ved sandhedens Ånd, prædiker han det ved [b]sandhedens Ånd eller på nogen anden måde?

18 Og hvis det sker på nogen anden måde, er det ikke af Gud.

19 Og videre, den, der modtager sandhedens ord, modtager han det ved sandhedens Ånd eller på nogen anden måde?

20 Hvis det sker på nogen anden måde, er det ikke af Gud.

21 Derfor, hvordan kan det være, at I ikke kan forstå og vide, at den, der modtager ordet ved sandhedens Ånd, modtager det, sådan som det bliver prædiket ved sandhedens Ånd?

22 Derfor forstår den, der prædiker, og den, der modtager, hinanden, og begge bliver [a]opbygget og [b]fryder sig sammen.

23 Og det, der ikke opbygger, er ikke af Gud, og er [a]mørke.

24 Det, der er af Gud, er [a]lys; og den, der modtager lys og [b]forbliver i Gud, modtager [c]mere lys; og det lys vokser sig klarere og klarere indtil den fuldkomne dag.

25 Og videre, sandelig siger jeg jer, og jeg siger det, for at I kan kende [a]sandheden, for at I kan bortjage mørket blandt jer:

26 Den, der er ordineret af Gud og sendt ud, han er udpeget til at være den [a]største, uagtet han er den mindste og [b]alles tjener.

27 Derfor [a]ejer han alt, for alt er ham underlagt, både i himlen og på jorden, livet og lyset, Ånden og [b]kraften, der er udsendt efter Faderens vilje gennem Jesus Kristus, hans Søn.

28 Men ingen ejer alt, medmindre han er [a]lutret og [b]renset fra al synd.

29 Og hvis I er lutret og renset fra al synd, skal I [a]bede om hvad som helst, I vil i Jesu navn, og det skal blive gjort.

30 Men vid dette: Det skal blive givet jer, hvad I skal bede om; og eftersom I er udpeget til at være [a]overhovedet, skal ånderne være jer undergivet.

31 Derfor skal det ske, at hvis I ser, at en [a]ånd, som I ikke kan forstå, giver sig til kende, og I ikke modtager denne ånd, skal I bede til Faderen i Jesu navn; og hvis han ikke giver jer denne ånd, da kan I vide, at den ikke er af Gud.

32 Og der skal blive givet jer [a]magt over denne ånd, og I skal med høj røst forkynde mod denne ånd, at den ikke er af Gud –

33 ikke med nogen [a]spottende anklage, for at I ikke skal blive overvundet, ej heller med [b]pral og glædesudbrud, for at I ikke skal blive grebet deraf.

34 Den, der modtager af Gud, lad ham regne det for at være af Gud, og lad ham glæde sig over, at han af Gud bliver regnet for at være værdig til at modtage.

35 Og ved at give agt på og gøre det, som I har modtaget, og som I herefter skal modtage – og [a]riget er givet jer af Faderen samt [b]magt til at besejre alt, som ikke er forordnet af ham –

36 og se, sandelig siger jeg jer: Velsignede er I, som nu hører disse mine ord af min tjeners mund, for jeres synder er jer [a]tilgivet.

37 Lad min tjener Joseph Wakefield, i hvem jeg har velbehag, og min tjener [a]Parley P. Pratt drage ud blandt menighederne og styrke dem med det [b]formanende ord;

38 og også min tjener John Corrill eller så mange af mine tjenere, som er blevet ordineret til dette embede, og lad dem arbejde i [a]vingården; og lad ingen forhindre dem i at gøre det, som jeg har pålagt dem –

39 derfor, i dette er min tjener [a]Edward Partridge ikke retfærdiggjort; lad ham alligevel omvende sig, så skal han blive tilgivet.

40 Se, I er små børn, og I kan ikke [a]bære alt nu; I må [b]vokse i [c]nåde og i kundskab om [d]sandheden.

41 [a]Frygt ikke, små [b]børn, for I er mine, og [c]jeg har overvundet verden, og I er af dem, som [d]min Fader har givet mig;

42 og ingen af dem, som min Fader har givet mig, skal [a]fortabes.

43 Og [a]Faderen og jeg er ét. Jeg er i Faderen og Faderen i mig; og for så vidt som I har modtaget mig, er I i mig, og jeg i jer.

44 Derfor er jeg midt iblandt jer, og jeg er den [a]gode hyrde og [b]Israels sten. Den, som bygger på denne [c]klippe, skal [d]aldrig falde.

45 Og den dag kommer, da I skal høre min røst og [a]se mig og vide, at jeg er.

46 [a]Våg derfor, så I kan være [b]rede. Således er det. Amen.

- ◀2a
L&P 129. GS Ånd – Onde ånder.

- ◀3a
Luk 22:31; 3 Ne 18:18.

- ◀4a
GS Jesus Kristus – At påtage sig Jesu Kristi navn.

- ◀5a
GS Udholdenhed.

- ◀6a
GS Bedrag.

- ◀7a
Matt 23:13-15; Alma 34:28.

- ◀b
GS Djævelen.

- ◀c
Mosi 27:8-9.

- ◀d
DVS de, som er blevet bedraget.

- ◀8a
L&P 1:14; 56:3; 64:35. GS Udelukkelse.

- ◀10a
Es 1:18; L&P 45:10.

- ◀12a
L&P 1:24.

- ◀13a
GS Ordinere.

- ◀14a
L&P 43:15. GS Undervisning – At undervise med Ånden.

- ◀b
GS Talsmand.

- ◀15a
GS Bedømme, gaven at.

- ◀16a
Eter 12:23-27.

- ◀17a
GS Missionering; Prædike.

- ◀b
L&P 6:15. GS Helligånden; Sandhed.

- ◀22a
1 Kor 14:26.

- ◀b
Joh 4:36.

- ◀23a
GS Mørke, åndeligt.

- ◀24a
1 Joh 2:8-11; Moro 7:14-19; L&P 84:45-47; 88:49. GS Lys, Kristi lys.

- ◀b
Joh 15:4-5, 10.

- ◀c
2 Ne 28:30.

- ◀25a
Joh 8:32.

- ◀26a
Matt 23:11.

- ◀b
Mark 10:42-45. GS Tjeneste.

- ◀27a
L&P 76:5-10, 53-60; 84:34-41.

- ◀b
GS Magt.

- ◀28a
3 Ne 19:28-29; L&P 88:74-75. GS Helliggørelse; Ren og uren.

- ◀b
1 Joh 1:7-9.

- ◀29a
Hel 10:5; L&P 46:30. GS Bøn.

- ◀30a
GS Myndighed.

- ◀31a
1 Joh 4:1. GS Ånd – Onde ånder.

- ◀32a
Matt 10:1.

- ◀33a
Jud 1:9.

- ◀b
L&P 84:67, 73.

- ◀35a
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀b
1 Joh 4:4; L&P 63:20, 47.

- ◀36a
L&P 58:42-43. GS Tilgive.

- ◀37a
GS Pratt, Parley Parker.

- ◀b
L&P 97:3-5.

- ◀38a
GS Herrens vingård.

- ◀39a
GS Partridge, Edward.

- ◀40a
3 Ne 17:2-3; L&P 78:17-18.

- ◀b
1 Kor 3:2-3; L&P 19:22-23.

- ◀c
GS Nåde.

- ◀d
GS Sandhed.

- ◀41a
1 Joh 4:18.

- ◀b
GS Guds sønner og døtre.

- ◀c
Joh 16:33.

- ◀d
Joh 10:27-29; 17:2; 3 Ne 15:24; L&P 27:14; 84:63.

- ◀42a
Joh 17:12; 3 Ne 27:30-31.

- ◀43a
Joh 17:20-23; 3 Ne 11:35-36. GS Gud, Guddommen.

- ◀44a
Joh 10:14-15. GS Gode hyrde.

- ◀b
1 Mos 49:24; 1 Pet 2:4-8. GS Hjørnesten.

- ◀c
1 Kor 10:1-4. GS Jesus Kristus; Klippe.

- ◀d
Hel 5:12.

- ◀45a
L&P 67:10-13.

- ◀46a
GS Vogte, vægter.

- ◀b
Alma 34:32-33.

AFSNIT 51

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Thompson, Ohio, den 20. maj 1831. På denne tid begyndte de hellige, som flyttede til fra de østlige stater, at ankomme til Ohio, og det blev nødvendigt at træffe konkrete forberedelser til deres bosættelse. Eftersom denne opgave især hørte ind under biskoppens embede, søgte biskop Edward Partridge anvisninger i sagen, og profeten adspurgte Herren.

1-8: Edward Partridge bliver udpeget til at styre forvaltninger og ejendomme. 9-12: De hellige skal handle ærligt og modtage ligeligt. 13-15: De skal oprette biskoppens forrådshus og administrere ejendom i overensstemmelse med Herrens lov. 16-20: Ohio skal være et midlertidigt samlingssted.

1 Lyt til mig, siger Herren, jeres Gud, og jeg vil tale til min tjener [a]Edward Partridge og give ham anvisninger; for det må nødvendigvis være sådan, at han modtager anvisninger på, hvordan han skal organisere dette folk.

2 For det må nødvendigvis være sådan, at de bliver organiseret i overensstemmelse med mine [a]love; hvis det sker anderledes, vil de blive forstødt.

3 Lad derfor min tjener Edward Partridge og de, som han har udvalgt, og i hvem jeg har velbehag, tildele dette folk deres andele, hver mand [a]ligeligt i forhold til hans familie, i forhold til hans omstændigheder og hans trang og [b]behov.

4 Og lad min tjener Edward Partridge, når han tildeler en mand hans andel, give ham et dokument, der sikrer ham hans andel, så han har den, nemlig denne ret og denne arvelod i kirken, indtil han overtræder og ved kirkens røst og i overensstemmelse med kirkens love og [a]pagter ikke regnes for værdig til at tilhøre kirken.

5 Og hvis han overtræder og ikke regnes for værdig til at tilhøre kirken, skal han ikke have magt til at gøre krav på den andel, som han har helliget til biskoppen til de fattige og trængende i min kirke; derfor skal han ikke have gaven tilbage, men skal kun have krav på den andel, som er blevet overdraget ham.

6 Og således skal alt gøres vitterligt [a]i overensstemmelse med [b]landets love.

7 Og lad det, der tilhører dette folk, blive tildelt dette folk.

8 Og de [a]penge, som dette folk har tilbage – lad der blive udpeget en agent for dette folk til at tage imod [b]pengene til at sørge for mad og klæder i overensstemmelse med folkets behov.

9 Og lad enhver handle [a]ærligt og være lige blandt dette folk og modtage lige, så I må være [b]ét, sådan som jeg har befalet jer.

10 Og lad ikke det, som tilhører dette folk, blive taget og givet til nogen fra en [a]anden menighed.

11 Hvis en anden menighed derfor ønsker at modtage penge af denne menighed, lad dem da betale denne menighed tilbage, sådan som de bliver enige om;

12 og dette skal ordnes gennem biskoppen eller den agent, der skal udpeges ved [a]menighedens røst.

13 Og videre, lad biskoppen oprette et [a]forrådshus for denne menighed; og lad alt – både penge og levnedsmidler – der er ud over det, som er [b]nødvendigt for at opfylde dette folks behov, opbevare i biskoppens hænder.

14 Og lad ham også sætte det til side, som han har behov for, og som hans familie har behov for, eftersom han skal være fuldt optaget af at tage sig af disse anliggender.

15 Og således giver jeg dette folk ret til at organisere sig i overensstemmelse med mine [a]love.

16 Jeg helliger [a]dette land til dem for en kort tid, indtil jeg, Herren, vil sørge for dem på en anden måde og befale dem at drage herfra;

17 og timen og dagen er ikke givet dem, lad dem derfor handle i dette land, som skulle de blive her i flere år, og dette skal vende sig til gavn for dem.

18 Se, dette skal være min tjener Edward Partridge til eksempel andre steder, i alle menigheder.

19 Og den, der viser sig at være en trofast, en retfærdig og en klog [a]forvalter, skal gå ind til sin Herres [b]glæde og skal arve evigt liv.

20 Sandelig siger jeg jer: Jeg er Jesus Kristus, der [a]kommer hastigt i den [b]time, I ikke venter det. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Partridge, Edward.

- ◀2a
L&P 42:30-39; 105:5. GS Indvielsesloven.

- ◀3a
L&P 49:20.

- ◀b
ApG 2:44-45; 4 Ne 1:2-3.

- ◀4a
DVS afsnit 20 kaldes Kristi kirkes trossætninger og pagter. L&P 33:14; 42:13. GS Pagt.

- ◀6a
1 Pet 2:13; L&P 98:5-7.

- ◀b
L&P 58:21-22.

- ◀8a
L&P 84:104.

- ◀b
L&P 104:15-18.

- ◀9a
GS Ærlig.

- ◀b
L&P 38:27. GS Enighed.

- ◀10a
DVS en anden gren af kirken, ikke et andet trossamfund.

- ◀12a
GS Fælles samtykke.

- ◀13a
L&P 42:55. GS Forrådshus.

- ◀b
L&P 42:33-34, 55; 82:17-19.

- ◀15a
L&P 51:2.

- ◀16a
DVS Kirtland og omegn.

- ◀19a
Matt 24:45-47. GS Forvalter, forvaltning.

- ◀b
GS Glæde.

- ◀20a
Åb 22:6-16.

- ◀b
Matt 24:44.

AFSNIT 52

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til kirkens ældster i Kirtland, Ohio, den 6. juni 1831. Der var blevet afholdt en konference i Kirtland fra den 3. til og med den 6. juni. Under denne konference blev de første egentlige ordinationer til embedet som højpræst foretaget, og man påpegede visse tilkendegivelser af falske og bedrageriske ånder og revsede disse.

1-2: Det bliver bestemt, at næste konference skal afholdes i Missouri. 3-8: Visse ældster bliver udpeget til at rejse sammen. 9-11: Ældsterne skal undervise i det, apostlene og profeterne har skrevet. 12-21: De, som er oplyst af Ånden, frembringer lovprisnings og visdoms frugter. 22-44: Forskellige ældster bliver udpeget til at drage ud og prædike evangeliet, mens de rejser til Missouri til konferencen.

1 Se, så siger Herren til de ældster, som han har [a]kaldet og udvalgt i disse sidste dage ved sin Ånds røst –

2 idet han siger: Jeg, Herren, vil kundgøre for jer, hvad jeg vil, at I skal gøre fra dette tidspunkt og indtil næste konference, som skal afholdes i Missouri i det [a]land, som jeg vil [b]hellige til mit folk, der er en [c]rest af Jakob og dem, der er arvinger i henhold til [d]pagten.

3 Derfor, sandelig siger jeg jer: Lad mine tjenere Joseph Smith jun. og Sidney Rigdon begive sig af sted, så snart der kan træffes forberedelser til, at de kan forlade deres hjem og rejse til Missouris land.

4 Og for så vidt som de er trofaste mod mig, skal det blive gjort kendt for dem, hvad de skal gøre;

5 og det skal også, for så vidt som de er trofaste, blive gjort kendt for dem, hvor jeres [a]arveland er.

6 Men for så vidt som de ikke er trofaste, skal de blive forstødt, sådan som jeg vil, som det synes mig bedst.

7 Og videre, sandelig siger jeg jer: Lad min tjener Lyman Wight og min tjener John Corrill hurtigt begive sig af sted;

8 og ligeledes min tjener John Murdock og min tjener Hyrum Smith begive sig af sted til det samme sted via Detroit.

9 Og lad dem rejse derfra og prædike ordet undervejs, idet de [a]ikke siger andet end det, som [b]profeterne og apostlene har skrevet, og det, som de bliver undervist i af [c]Talsmanden ved troens bøn.

10 Lad dem drage af sted [a]to og to, og lad dem således prædike undervejs i hver forsamling, idet de [b]døber med vand og [c]håndspålæggelse ved vandkanten.

11 For så siger Herren: Jeg vil fremskynde mit værk i retfærdighed, for de dage kommer, da jeg vil sende dom ud for at bringe sejr.

12 Og lad min tjener Lyman Wight tage sig i agt, for Satan ønsker at [a]sigte ham som avner.

13 Og se, den, der er [a]trofast, skal blive gjort til hersker over meget.

14 Og videre, jeg vil give jer et mønster i alt, for at I ikke skal blive bedraget; for Satan er løs i landet, og han drager om og forfører folkeslagene –

15 derfor, den, der beder, og hvis [a]ånd er angerfuld, han bliver [b]antaget af mig, hvis han adlyder mine [c]ordinancer.

16 Den, der taler, og hvis ånd er angerfuld, og hvis sprog er sagtmodigt og opbygger, han er af Gud, hvis han adlyder mine ordinancer.

17 Og videre, den, der bæver under min magt, skal blive gjort [a]stærk og skal frembringe lovprisnings og [b]visdoms frugter i overensstemmelse med de åbenbaringer og sandheder, som jeg har givet jer.

18 Og videre, den, der bliver overvundet og [a]ikke frembringer frugter, ja, efter dette mønster, er ikke af mig.

19 Derfor skal I ud fra dette mønster [a]kende ånderne i alle tilfælde under alle himlene.

20 Og de dage er kommet; i forhold til menneskenes tro skal det blive [a]gjort for dem.

21 Se, denne befaling er givet til alle de ældster, som jeg har udvalgt.

22 Og videre, sandelig siger jeg jer: Lad min tjener [a]Thomas B. Marsh og min tjener Ezra Thayre også begive sig af sted til det selv samme land og prædike ordet undervejs.

23 Og videre, lad min tjener Isaac Morley og min tjener Ezra Booth begive sig af sted til det selv samme land og også prædike ordet undervejs.

24 Og videre, lad mine tjenere [a]Edward Partridge og Martin Harris begive sig af sted sammen med mine tjenere Sidney Rigdon og Joseph Smith jun.

25 Lad også mine tjenere David Whitmer og Harvey Whitlock begive sig af sted til det selv samme land og prædike undervejs.

26 Og lad mine tjenere [a]Parley P. Pratt og [b]Orson Pratt begive sig af sted, ja, til det selv samme land og prædike undervejs.

27 Og lad også mine tjenere Solomon Hancock og Simeon Carter begive sig af sted til det selv samme land og prædike undervejs.

28 Lad også mine tjenere Edson Fuller og Jacob Scott begive sig af sted.

29 Lad også mine tjenere Levi W. Hancock og Zebedee Coltrin begive sig af sted.

30 Lad også mine tjenere Reynolds Cahoon og Samuel H. Smith begive sig af sted.

31 Lad også mine tjenere Wheeler Baldwin og William Carter begive sig af sted.

32 Og lad mine tjenere [a]Newel Knight og Selah J. Griffin begge blive ordineret og også begive sig af sted.

33 Ja, sandelig siger jeg: Lad alle disse begive sig af sted til ét sted, ad hver deres vej, og den ene mand skal ikke bygge på den [a]andens grundvold, ej heller rejse i den andens spor.

34 Den, der er trofast, han skal blive bevaret og velsignet med megen [a]frugt.

35 Og videre siger jeg jer: Lad mine tjenere Joseph Wakefield og Solomon Humphrey begive sig af sted til landene mod øst;

36 lad dem virke blandt deres slægtninge, idet de [a]ikke kundgør andet end profeterne og apostlene, det, som de har [b]set og hørt og helt sikkert [c]tror på, for at profetierne må blive opfyldt.

37 Lad som følge af overtrædelse da det, som blev overdraget Heman Basset, blive [a]taget fra ham og lagt på Simonds Ryders hoved.

38 Og videre, sandelig siger jeg jer: Lad Jared Carter blive [a]ordineret til præst og ligeledes George James blive ordineret til [b]præst.

39 Lad resten af ældsterne [a]våge over menighederne og kundgøre ordet i egnene rundt omkring dem; og lad dem arbejde med deres egne hænder, så der ikke bliver praktiseret nogen [b]afgudsdyrkelse eller ugudelighed.

40 Og husk i alle forhold de [a]fattige og de [b]trængende, de syge og de plagede, for den, der ikke gør dette, han er ikke min discipel.

41 Og videre, lad mine tjenere Joseph Smith jun. og Sidney Rigdon og Edward Partridge medbringe en [a]anbefaling fra kirken. Og lad der også blive fremskaffet en til min tjener Oliver Cowdery.

42 Og således skal I, sådan som jeg har sagt, hvis I er trofaste, samle jer for at frydes i [a]Missouris land, som er [b]jeres arveland, og som nu er jeres fjenders land.

43 Men se, jeg, Herren, vil fremskynde byen, når tiden er inde, og jeg vil krone de trofaste med [a]glæde og fryd.

44 Se, jeg er Jesus Kristus, Guds Søn, og jeg skal [a]løfte dem op på den yderste dag. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Kalde, kaldet af Gud.

- ◀2a
L&P 57:1-3.

- ◀b
L&P 58:57; 84:3-4.

- ◀c
Sl 135:4; 3 Ne 5:21-26.

- ◀d
Abr 2:6-11. GS Abrahamske pagt.

- ◀5a
L&P 57:1-3.

- ◀9a
Mosi 18:19-20.

- ◀b
L&P 42:12; 52:36. GS Skrifter.

- ◀c
GS Helligånden; Talsmand; Undervisning – At undervise med Ånden.

- ◀10a
Mark 6:7; L&P 61:35.

- ◀b
Joh 1:26.

- ◀c
ApG 8:14-17.

- ◀12a
Luk 22:31; 3 Ne 18:17-18.

- ◀13a
Matt 25:23; L&P 132:53.

- ◀15a
GS Sønderknust hjerte.

- ◀b
L&P 97:8.

- ◀c
GS Ordinancer.

- ◀17a
L&P 66:8; 133:58.

- ◀b
GS Visdom.

- ◀18a
Matt 3:10.

- ◀19a
GS Bedømme, gaven at.

- ◀20a
Matt 8:5-13.

- ◀22a
L&P 56:5. GS Marsh, Thomas B.

- ◀24a
GS Partridge, Edward.

- ◀26a
GS Pratt, Parley Parker.

- ◀b
GS Pratt, Orson.

- ◀32a
L&P 56:6-7.

- ◀33a
Rom 15:20.

- ◀34a
Joh 15:16; L&P 18:15-16.

- ◀36a
Mosi 18:19-20; L&P 52:9.

- ◀b
Joh 3:11.

- ◀c
GS Tro.

- ◀37a
Matt 25:25-30.

- ◀38a
L&P 79:1.

- ◀b
GS Præst i det aronske præstedømme.

- ◀39a
Alma 6:1.

- ◀b
GS Afgudsdyrkelse.

- ◀40a
L&P 104:15-18. GS Fattig.

- ◀b
GS Velfærd.

- ◀41a
L&P 20:64.

- ◀42a
GS Zion.

- ◀b
L&P 25:2; 57:1-3.

- ◀43a
GS Glæde.

- ◀44a
L&P 88:96-98.

AFSNIT 53

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Algernon Sidney Gilbert, i Kirtland, Ohio, den 8. juni 1831. På Sidney Gilberts anmodning havde profeten adspurgt Herren med hensyn til broder Gilberts gerning og kald i kirken.

1-3: Sidney Gilberts kald og udvælgelse i kirken er at blive ordineret til ældste. 4-7: Han skal også tjene som agent for biskoppen.

1 Se, jeg siger dig, min tjener Sidney Gilbert, at jeg har hørt dine bønner; og du har påkaldt mig, for at det af Herren din Gud skulle blive gjort kendt for dig med hensyn til din [a]kaldelse og udvælgelse i den kirke, som jeg, Herren, har oprettet i disse sidste dage.

2 Se, jeg, Herren, der blev [a]korsfæstet for verdens synder, giver dig den befaling, at du skal [b]forsage verden.

3 Påtag dig min ordination, nemlig den som ældste, for at prædike tro og omvendelse og [a]syndsforladelse i overensstemmelse med mit ord og modtagelsen af den hellige Ånd ved [b]håndspålæggelse;

4 og også at være [a]agent for denne kirke på det sted, der skal blive udpeget af biskoppen i overensstemmelse med de befalinger, som skal blive givet herefter.

5 Og videre, sandelig siger jeg dig: Du skal begive dig af sted sammen med mine tjenere Joseph Smith jun. og Sidney Rigdon.

6 Se, disse er de første opdrag, som du skal få; og de øvrige skal på et senere tidspunkt blive givet til kende i overensstemmelse med dit arbejde i min vingård.

7 Og videre ønsker jeg, at du skal lære, at kun den, der [a]holder ud indtil enden, bliver frelst. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Kaldelse og udvælgelse; Udvalgt; Udvælgelse.

- ◀2a
GS Korsfæstelse.

- ◀b
GS Verden; Verdslighed.

- ◀3a
GS Syndsforladelse.

- ◀b
GS Håndspålæggelse.

- ◀4a
L&P 57:6, 8-10, 14-15; 84:113.

- ◀7a
GS Udholdenhed.

AFSNIT 54

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Newel Knight i Kirtland, Ohio, den 10. juni 1831. Medlemmer af kirken, der boede i Thompson, Ohio, var splittede i spørgsmål, der drejede sig om indvielsen af ejendom. Selviskhed og grådighed kom til udtryk. Efter sin mission til shakerne (se indledningen til afsnit 49) havde Leman Copley brudt sin pagt om at vie sin store gård som en arvelod til de hellige, der ankom fra Colesville, New York. Som følge heraf havde Newel Knight (leder af de medlemmer, der boede i Thompson) og andre ældster henvendt sig til profeten og spurgte om, hvordan de skulle forholde sig. Profeten adspurgte Herren og modtog denne åbenbaring, der befaler medlemmerne i Thompson til at forlade Leman Copleys gård og rejse til Missouri.

1-6: De hellige skal holde evangeliets pagt for at blive vist barmhjertighed. 7-10: De skal være tålmodige i modgang.

1 Se, så siger Herren, ja, [a]Alfa og Omega, begyndelsen og enden, ja, den, der blev [b]korsfæstet for verdens synder –

2 se, sandelig, sandelig siger jeg dig, min tjener Newel Knight: Du skal stå fast i det embede, hvortil jeg har udpeget dig.

3 Og hvis dine brødre ønsker at undslippe deres fjender, så lad dem omvende sig fra alle deres synder og blive oprigtigt [a]ydmyge over for mig og angerfulde.

4 Og eftersom den [a]pagt, som de har sluttet med mig, er blevet brudt, så er den blevet [b]ugyldig og virkningsløs.

5 Og ve ham, ved hvem denne [a]forsyndelse sker; for det havde været bedre for ham, at han var blevet druknet i havets dyb.

6 Men velsignede er de, som har holdt pagten og iagttaget befalingen, for de skal blive vist [a]barmhjertighed.

7 Derfor, gå nu i gang, og flygt fra landet, for at jeres fjender ikke skal komme over jer; og begiv jer af sted, og udpeg, hvem I vil, til at være jeres leder og til at betale penge på jeres vegne.

8 Og således skal I begive jer af sted ud i de vestlige egne, til [a]Missouris land, til de egne, der grænser op til lamanitterne.

9 Og efter at I har fuldendt rejsen, se, så siger jeg jer: Søg da et [a]levebrød som andre mennesker, indtil jeg gør en plads rede for jer.

10 Og videre, vær [a]tålmodige i modgang, indtil [b]jeg kommer, og se, jeg kommer hastigt og med mig min belønning, og de, som har [c]søgt mig tidligt, skal finde [d]hvile for deres sjæl. Således er det. Amen.

- ◀1a
Åb 1:8; L&P 19:1. GS Alfa og Omega.

- ◀b
GS Korsfæstelse.

- ◀3a
GS Ydmyg.

- ◀4a
L&P 42:30-39. GS Indvielsesloven.

- ◀b
L&P 58:32-33.

- ◀5a
Matt 18:6-7.

- ◀6a
GS Barmhjertighed.

- ◀8a
L&P 52:42.

- ◀9a
1 Thess 4:11.

- ◀10a
GS Tålmodighed.

- ◀b
Åb 22:12. GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀c
Ordsp 8:17. GS Bøn.

- ◀d
Matt 11:28-30. GS Hvile.

AFSNIT 55

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til William W. Phelps i Kirtland, Ohio, den 14. juni 1831. Bogtrykkeren William W. Phelps og hans familie var netop ankommet til Kirtland, og profeten søgte Herren for at få oplysninger angående ham.

1-3: William W. Phelps bliver kaldet og udvalgt til at blive døbt, til at blive ordineret til ældste og til at prædike evangeliet. 4: Han skal også skrive bøger til børnene i kirkens skoler. 5-6: Han skal rejse til Missouri, som er det område, han skal arbejde i.

1 Se, så siger Herren, ja, [a]hele jordens Herre, til dig, min tjener William: Du er kaldet og udvalgt, og efter at du er blevet [b]døbt med vand, skal du, hvis du gør det alene med min ære for øje, få forladelse for dine synder og modtage den hellige Ånd ved [c]håndspålæggelse;

2 og da skal du blive ordineret ved min tjener Joseph Smith jun.s hånd til at være ældste i denne kirke, til at prædike omvendelse og [a]syndsforladelse ved dåb i Jesu Kristi, den levende Gud Søns, navn.

3 Og på hvem du end lægger dine hænder, skal du, hvis de er angerfulde over for mig, have magt til at give den hellige Ånd.

4 Og videre, du skal blive ordineret til at hjælpe min tjener Oliver Cowdery med at udføre arbejdet med at trykke og med at udvælge og skrive [a]bøger til skoler i denne kirke, så små børn også må få en sådan undervisning for mig, som er mig til behag.

5 Og videre, sandelig siger jeg dig: Af denne grund skal du begive dig af sted sammen med mine tjenere Joseph Smith jun. og Sidney Rigdon, så du kan [a]bosætte dig i dit arveland for at gøre dette arbejde.

6 Og videre, lad også min tjener Joseph Coe begive sig af sted sammen med dem. Det øvrige skal blive kundgjort herefter, sådan som jeg vil. Amen.

- ◀1a
5 Mos 10:14; 1 Ne 11:6; 2 Ne 29:7.

- ◀b
GS Døbe, dåb.

- ◀c
GS Håndspålæggelse.

- ◀2a
GS Syndsforladelse.

- ◀4a
L&P 88:118; 109:7, 14.

- ◀5a
Am 9:15.

AFSNIT 56

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 15. juni 1831. Denne åbenbaring revser Ezra Thayre for ikke at have adlydt en tidligere åbenbaring (den »befaling«, der refereres til i vers 8), som Joseph Smith havde modtaget for ham og hvori Thayre belæres om sine pligter på Frederick G. Williams gård, hvor han boede. Den følgende åbenbaring tilbagekalder også Thayres kald til at rejse til Missouri med Thomas B. Marsh (se afsnit 52:22).

1-2: De hellige skal tage deres kors op og følge Herren for at opnå frelse. 3-13: Herren giver befalinger og tilbagekalder dem, og de ulydige bliver forstødt. 14-17: Ve de rige, som ikke vil hjælpe de fattige, og ve de fattige, hvis hjerte ikke er sønderknust. 18-20: Velsignede er de fattige, som er rene af hjertet, for de skal arve jorden.

1 Lyt, o I mennesker, som [a]bekender sig til mit navn, siger Herren, jeres Gud; for se, min vrede er tændt imod de genstridige, og de skal få min arm og min harme at føle på [b]dagen med hjemsøgelse og vrede over folkeslagene.

2 Og den, der ikke vil tage sit [a]kors op og [b]følge mig og holde mine befalinger, han skal ikke blive frelst.

3 Se, jeg, Herren, befaler; og den, der ikke vil [a]adlyde, skal blive [b]forstødt, når jeg anser tiden for at være inde, efter at jeg har befalet, og befalingen er blevet brudt.

4 Derfor befaler og [a]tilbagekalder jeg, Herren, som det synes mig bedst; og alt dette skal de [b]genstridige svare for, siger Herren.

5 Derfor tilbagekalder jeg den befaling, som blev givet til mine tjenere [a]Thomas B. Marsh og Ezra Thayre og giver en ny befaling til min tjener Thomas om, at han hastigt skal begive sig af sted til Missouris land, og at min tjener Selah J. Griffin også skal tage med ham.

6 For se, jeg tilbagekalder den befaling, som blev givet mine tjenere Selah J. Griffin og Newel Knight som følge af den stivnakkethed, der er blandt mit folk, som er i Thompson, og deres oprør.

7 Lad derfor min tjener Newel Knight forblive hos dem; og så mange, som vil rejse, og som er angerfulde over for mig, kan rejse og blive ledt af ham til det land, som jeg har bestemt.

8 Og videre, sandelig siger jeg jer, at min tjener Ezra Thayre skal omvende sig fra sin [a]stolthed og fra sin selviskhed og adlyde den tidligere befaling, som jeg har givet ham angående det sted, hvor han bor.

9 Og hvis han vil gøre dette, er han, eftersom der ikke skal foretages nogen opdelinger af landet, stadig udpeget til at drage til Missouris land;

10 hvis ikke, skal han få de penge, som han har betalt, og skal forlade stedet og [a]udelukkes af min kirke, siger Herren, hærskarers Gud;

11 og skønt himlen og jorden forgår, skal disse ord ikke [a]forgå, men skal blive opfyldt.

12 Og hvis min tjener Joseph Smith jun. bliver nødt til at betale pengene tilbage, se, så vil jeg, Herren, betale ham dem tilbage i Missouris land, så de, af hvem han skal få dem, til gengæld må blive belønnet i forhold til det, de gør;

13 for i forhold til det, de gør, skal de få, nemlig i form af jordlodder som arvelodder.

14 Se, så siger Herren til mit folk: I har meget at gøre og at omvende jer fra; for se, jeres synder er steget op for mig og er jer ikke forladt, fordi I forsøger at give [a]råd på jeres egen måde.

15 Og jeres hjerte er ikke tilfreds. Og I adlyder ikke sandheden, men finder [a]behag i ugudelighed.

16 Ve jer [a]rige mennesker, som [b]ikke vil give jeres gods til de [c]fattige, for jeres [d]rigdomme vil fordærve jeres sjæl; og på hjemsøgelsens og dommens og harmens dag skal jeres klage være denne: [e]Høsten er forbi, sommeren er endt, og min sjæl er ikke frelst!

17 Ve jer [a]fattige mennesker, hvis hjerte ikke er sønderknust, hvis ånd ikke er angerfuld, og hvis bug ikke er tilfreds, og hvis hænder ikke kan holde sig fra andre menneskers ejendele, hvis øjne er fulde af [b]begærlighed, og som ikke vil arbejde med jeres egne hænder!

18 Men velsignede er de [a]fattige, som er rene af hjertet, hvis [b]hjerte er sønderknust, og hvis ånd er angerfuld; for de skal se [c]Guds rige komme i magt og stor herlighed til deres udfrielse; for [d]jordens fedme skal være deres.

19 For se, Herren kommer og har sin [a]løn med sig, og han skal belønne enhver, og de fattige skal fryde sig;

20 og deres slægter skal [a]arve jorden fra slægtled til slægtled, for evigt og altid. Og nu holder jeg op med at tale til jer. Således er det. Amen.

- ◀1a
L&P 41:1.

- ◀b
Es 10:3-4; Morm 9:2; L&P 1:13-14; 124:10.

- ◀2a
Luk 14:27.

- ◀b
1 Pet 2:21; 2 Ne 31:10-13; Moro 7:11. GS Jesus Kristus – Jesu Kristi eksempel.

- ◀3a
GS Lydighed.

- ◀b
L&P 1:14-16; 50:8.

- ◀4a
L&P 58:31-33.

- ◀b
GS Oprør.

- ◀5a
GS Marsh, Thomas B.

- ◀8a
GS Stolthed.

- ◀10a
GS Udelukkelse.

- ◀11a
2 Ne 9:16.

- ◀14a
Jakob 4:10.

- ◀15a
Alma 41:10; 3 Ne 27:11.

- ◀16a
Jer 17:11; 2 Ne 9:30.

- ◀b
GS Almisser.

- ◀c
Ordsp 14:31; Alma 5:55-56. GS Fattig.

- ◀d
Jak 5:3.

- ◀e
Jer 8:20; Alma 34:33-35; L&P 45:2.

- ◀17a
Mosi 4:24-27; L&P 42:42; 68:30-32.

- ◀b
GS Begære.

- ◀18a
Matt 5:3, 8; Luk 6:20; 3 Ne 12:3. GS Fattig.

- ◀b
GS Sønderknust hjerte.

- ◀c
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀d
GS Jorden.

- ◀19a
Åb 22:12; L&P 1:10.

- ◀20a
Matt 5:5; L&P 45:56-58.

AFSNIT 57

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Zion, Jackson County, Missouri, den 20. juli 1831. I overensstemmelse med Herrens befaling om at rejse til Missouri, hvor han ville åbenbare »hvor jeres arveland er« (afsnit 52), var ældsterne rejst fra Ohio til Missouris vestlige grænseegne. Joseph Smith funderede over lamanitternes tilstand og undredes: »Hvornår skal ødemarken blomstre som rosen? Hvornår skal Zion opbygges i sin herlighed, og hvor skal dit tempel stå, hvortil alle folkeslag skal komme i de sidste dage?« Efterfølgende modtog han denne åbenbaring.

1-3: Independence, Missouri, er stedet for byen Zion og templet. 4-7: De hellige skal købe jordlodder og få arvelodder i det område. 8-16: Sidney Gilbert skal etablere en købmandsforretning, William W. Phelps skal være bogtrykker, og Oliver Cowdery skal redigere tekster med henblik på udgivelse.

1 Lyt, o I min kirkes ældster, siger Herren jeres Gud, I som i overensstemmelse med mine befalinger har forsamlet jer i dette land, som er [a]Missouris land, og som er det [b]land, som jeg har udpeget og [c]helliget til [d]indsamlingen af de hellige.

2 Derfor er dette det forjættede land og [a]stedet for byen [b]Zion.

3 Og således siger Herren jeres Gud: Hvis I vil modtage visdom, så er her visdom. Se, det sted, som nu kaldes Independence, er midtpunktet, og et sted til [a]templet ligger vest herfor på en grund, som ikke ligger langt fra retsbygningen.

4 Derfor er det visdom, at den jord skal [a]opkøbes af de hellige, og ligeså hvert stykke, som ligger vest herfor, helt ud til den grænse, der løber nøjagtig mellem [b]jøde og ikke-jøde;

5 og også hvert stykke, som grænser op til prærien, i det omfang mine disciple bliver i stand til at [a]opkøbe jordlodder. Se, dette er visdom, for at de kan [b]erhverve sig den til en evigtvarende arvelod.

6 Og lad min tjener Sidney Gilbert stå i det embede, hvortil jeg har udpeget ham, til at modtage penge, til at være [a]agent for kirken og til at opkøbe jord i alle de omkringliggende egne i den udstrækning, det kan lade sig gøre i retfærdighed, og sådan som visdommen vejleder til.

7 Og lad min tjener [a]Edward Partridge stå i det embede, hvortil jeg har udpeget ham og [b]tildele de hellige deres arvelodder, sådan som jeg har befalet; og ligeså de, som han har udpeget til at hjælpe sig.

8 Og videre, sandelig siger jeg jer: Lad min tjener Sidney Gilbert bosætte sig på dette sted og grundlægge en købmandsforretning, så han kan sælge varer uden svig, så han kan komme til penge, der kan anvendes til at købe jordlodder for til gavn for de hellige, og så han kan indkøbe alle de ting, disciplene måtte behøve for at kunne bosætte sig på deres arvelod.

9 Og lad også min tjener Sidney Gilbert skaffe sig et næringsbrev – se, her er visdom, og den, der læser, lad ham forstå – så han kan sende varer til folk, ja, ved hvem han vil, som er handelsmedhjælpere, ansat i hans tjeneste;

10 og således sørge for mine hellige, så mit evangelium kan blive prædiket for dem, som sidder i [a]mørke og i [b]dødens land og skygge.

11 Og videre, sandelig siger jeg jer: Lad min tjener [a]William W. Phelps bosætte sig på dette sted og nedsætte sig som [b]bogtrykker for kirken.

12 Og se, hvis verden modtager hans skrifter – se, her er visdom – lad ham da skaffe så meget, som han kan skaffe i retfærdighed til gavn for de hellige.

13 Og lad min tjener [a]Oliver Cowdery bistå ham, sådan som jeg har befalet, et hvilket som helst sted, jeg måtte udpege for ham, ved at afskrive, rette og udvælge, så alt må være ret for mig, sådan som det ved Ånden skal blive vist gennem ham.

14 Og lad således de, om hvem jeg har talt, bosætte sig i Zions land sammen med deres familier så hurtigt som muligt for at gøre dette, sådan som jeg har talt.

15 Og se, angående indsamlingen: Lad biskoppen og agenten så hurtigt som muligt træffe forberedelser for de familier, som er blevet befalet at komme til dette land, og lad dem bosætte sig på deres arvelod.

16 Og til resten af såvel ældster som medlemmer skal der siden hen gives yderligere anvisninger. Således er det. Amen.

- ◀1a
L&P 52:42.

- ◀b
L&P 29:7-8; 45:64-66.

- ◀c
L&P 61:17.

- ◀d
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀2a
L&P 28:9; 42:9, 62.

- ◀b
GS Zion.

- ◀3a
L&P 58:57; 97:15-17.

- ◀4a
L&P 48:4.

- ◀b
DVS jøde refererer her til lamanitterne, og ikke-jøde refererer til de hvide nybyggere.

- ◀5a
L&P 58:49, 51; 101:68-74.

- ◀b
L&P 56:20.

- ◀6a
L&P 53.

- ◀7a
L&P 58:24. GS Partridge, Edward.

- ◀b
L&P 41:9-11; 58:14-18.

- ◀10a
Es 9:1; Matt 4:16. GS Mørke, åndeligt.

- ◀b
Sl 23:4.

- ◀11a
GS Phelps, William W.

- ◀b
L&P 58:37, 40-41.

- ◀13a
GS Cowdery, Oliver.

AFSNIT 58

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Zion, Jackson County, Missouri, den 1. august 1831. Tidligere, på den første sabbat efter at profeten og hans følge var ankommet til Jackson County, Missouri, var der blevet afholdt en gudstjeneste, og to medlemmer var blevet optaget ved dåb. I løbet af den uge ankom nogle af de hellige fra Colesville, der havde tilhørt grenen i Thompson, samt andre (se afsnit 54). Mange var ivrige efter at lære Herrens vilje at kende angående dem selv på det nye indsamlingssted.

1-5: De, der udholder modgang, bliver kronet med herlighed. 6-12: De hellige skal berede sig til Lammets bryllup og Herrens nadver. 13-18: Biskopper er dommere i Israel. 19-23: De hellige skal adlyde landets love. 24-29: Mennesker bør bruge deres handlefrihed til at gøre godt. 30-33: Herren befaler og tilbagekalder. 34-43: For at omvende sig må mennesker bekende og aflægge deres synder. 44-58: De hellige skal købe deres arvelod og samles i Missouri. 59-65: Evangeliet skal prædikes for enhver skabning.

1 Lyt, o I min kirkes ældster, og lån øre til mit ord, og lær af mig, hvad jeg vil angående jer og også angående [a]dette land, hvortil jeg har sendt jer.

2 For sandelig siger jeg jer: Velsignet er den, som [a]holder mine befalinger, det være sig i liv eller [b]død, og den, som er [c]trofast i [d]modgang, hans belønning er større i Himmeriget.

3 I kan med jeres naturlige øjne ikke i øjeblikket se [a]Guds forehavende med hensyn til det, som skal komme herefter, og den [b]herlighed, der skal følge efter megen modgang.

4 For efter megen [a]modgang kommer [b]velsignelserne. Derfor skal den dag komme, da I skal blive [c]kronet med megen [d]herlighed; timen er endnu ikke inde, men er nær for hånden.

5 Husk dette, som jeg fortæller jer på forhånd, så I kan [a]lægge jer det på sinde og tage imod det, der skal følge efter.

6 Se, sandelig siger jeg jer: Af denne årsag har jeg sendt jer ud – for at I skal være lydige, og for at jeres [a]hjerte må blive beredt til at aflægge [b]vidnesbyrd om det, der skal komme;

7 og også for at I må få den ære at lægge grundvolden og at aflægge vidnesbyrd om det land, hvorpå Guds [a]Zion skal stå;

8 og også for at der må blive tilberedt et festmåltid med fede retter for de [a]fattige; ja, et festmåltid med fede retter, med [b]vin renset fra sin bærme, så jorden må vide, at profeternes mund ikke lyver;

9 ja, en veltilberedt nadver i Herrens hus, hvortil alle folkeslag skal indbydes.

10 Først de rige og de lærde, de vise og de ædle;

11 og efter det kommer min krafts dag; da skal de fattige, de lamme og de blinde og de døve komme indenfor til [a]Lammets bryllup og spise af [b]Herrens nadver, som er tilberedt til den store dag, der skal komme.

12 Se, jeg, Herren, har talt det.

13 Og for at [a]vidnesbyrdet må udgå fra Zion, ja, fra munden af byen, som er Guds arv –

14 ja, af denne årsag har jeg sendt jer hertil og har udvalgt min tjener [a]Edward Partridge og udpeget ham hans mission i dette land.

15 Men hvis han ikke omvender sig fra sine synder, der består i vantro og blindhed i hjertet, lad ham da tage sig i agt, [a]for at han ikke skal falde.

16 Se, hans mission er givet ham, og den skal ikke blive givet igen.

17 Og den, der står i denne mission, er udpeget til at være [a]dommer i Israel, ligesom det var i fordums dage, til at uddele Guds arvelande til [b]hans børn;

18 og til at dømme hans folk ved de retfærdiges vidnesbyrd og ved hjælp af sine rådgivere i overensstemmelse med rigets love, som er blevet givet ved Guds [a]profeter.

19 For sandelig siger jeg jer: Min lov skal holdes i dette land.

20 Lad ingen tro, at han er hersker; men lad Gud herske over ham, der dømmer, efter sin egen viljes råd, eller med andre ord, ham, som giver råd eller sidder på dommersædet.

21 Lad ingen bryde [a]landets love, for den, der holder Guds love, har ingen grund til at bryde landets love.

22 Vær derfor de bestående magter undergivne, indtil han, hvis ret det er at regere, [a]regerer og lægger alle fjender under sine fødder.

23 Se, de [a]love, som I har modtaget af min hånd, er kirkens love, og i dette lys skal I fremstille dem. Se, her er visdom.

24 Og se, som jeg sagde angående min tjener Edward Partridge, dette land er det land, hvor han og de, som han har udpeget til sine rådgivere, skal bo; og også det land, hvor han, som jeg har udpeget til at føre tilsyn med mit [a]forrådshus, skal bo;

25 lad dem derfor bringe deres familier til dette land, sådan som de når frem til ved at rådføre sig med hinanden og med mig.

26 For se, det er ikke passende, at jeg giver befaling i alt; for den, som skal tvinges i alle situationer, han er en [a]lad og ikke en klog tjener; derfor får han ingen belønning.

27 Sandelig siger jeg: Menneskene bør være [a]ivrigt engageret i en god sag og gøre meget af egen fri vilje og udvirke megen retfærdighed;

28 for i sig har de den kraft, hvorved de kan [a]handle på egne vegne. Og for så vidt som mennesker gør godt, skal de ingenlunde miste deres belønning.

29 Men den, der ikke gør noget, førend han bliver befalet dertil, og som modtager en befaling med tvivlende hjerte og er lad til at holde den, han er [a]fordømt.

30 Hvem er jeg, som har [a]skabt mennesket, siger Herren, og som regner ham, der ikke adlyder mine befalinger, for uskyldig?

31 Hvem er jeg, siger Herren, som har [a]lovet noget og ikke har opfyldt det?

32 Jeg befaler, og menneskene adlyder ikke; jeg [a]tilbagekalder, og de modtager ikke velsignelsen.

33 Da siger de i deres hjerte: Dette er ikke Herrens værk, for hans løfter er ikke blevet opfyldt. Men ve sådanne, for deres [a]belønning lurer på dem nedenfra og ikke ovenfra.

34 Og nu giver jeg jer yderligere instruktioner angående dette land.

35 Jeg anser det for víst, at min tjener Martin Harris skal være et eksempel for kirken med hensyn til at [a]lægge sine penge frem for kirkens biskop.

36 Og ligeledes er dette en lov for enhver, der kommer til dette land for at få en arvelod; og han skal gøre med sine penge, sådan som loven foreskriver.

37 Og det er også visdom, at der skal opkøbes jordlodder i Independence til at opføre forrådshuset og også [a]trykkeriet på.

38 Og andre anvisninger angående min tjener Martin Harris skal blive givet ham af Ånden, så han kan få sin arvelod, som det synes ham bedst;

39 og lad ham omvende sig fra sine synder, for han stræber efter [a]verdens ros.

40 Og lad også min tjener [a]William W. Phelps stå i det embede, hvortil jeg har udpeget ham, og få sin arvelod i landet;

41 og også han har behov for at omvende sig, for jeg, Herren, er ikke helt tilfreds med ham, for han forsøger at overgå andre, og han er ikke tilstrækkelig ydmyg over for mig.

42 Se, den, der har [a]omvendt sig fra sine synder, ham er de [b]tilgivet, og jeg, Herren, [c]husker ikke mere på dem.

43 Heraf kan I vide, om et menneske omvender sig fra sine synder: Se, han vil [a]bekende dem og [b]aflægge dem.

44 Og se, sandelig siger jeg angående resten af min kirkes ældster: Tiden er endnu ikke kommet og kommer først om mange år, da de skal få deres arvelod i dette land, medmindre de begærer det ved troens bøn, og kun som det bliver bestemt for dem af Herren.

45 For se, de skal [a]drive menneskene sammen fra jordens ender.

46 Forsaml jer derfor; og de, der ikke er blevet udpeget til at blive i dette land, lad dem prædike evangeliet i egnene heromkring; og lad dem derefter vende tilbage til deres hjem.

47 Lad dem prædike undervejs og [a]aflægge vidnesbyrd om sandheden på alle steder og opfordre de rige, de høje og de lave og de fattige til at omvende sig.

48 Og lad dem opbygge menigheder i det omfang, at jordens indbyggere vil omvende sig.

49 Og lad der blive udpeget en agent ved kirkens stemme for menigheden i Ohio til at modtage penge til at opkøbe jordlodder i [a]Zion for.

50 Og jeg giver min tjener Sidney Rigdon den befaling, at han skal [a]affatte en beskrivelse af Zions land og en redegørelse for Guds vilje, som den skal blive kundgjort for ham af Ånden;

51 og et brev og en indsamlingsliste, der skal overbringes til alle menighederne for at rejse penge, der kan lægges i biskoppens hænder, i hans egne eller agentens, som det synes ham bedst, eller som han anviser, til opkøb af jordlodder til en arvelod for Guds børn.

52 For se, sandelig siger jeg jer: Herren vil, at disciplene og menneskenes børn skal åbne hjertet, ja, for at opkøbe hele denne del af landet, så snart som tiden tillader det.

53 Se, her er visdom. Lad dem gøre dette, ellers får de ikke nogen [a]arvelod uden ved udgydelse af blod.

54 Og videre, i den udstrækning der skaffes jord, lad der da blive udsendt håndværkere af alle slags til dette land til at arbejde for Guds hellige.

55 Lad alt dette ske i orden; og lad fra tid til anden mulighederne på jordlodderne blive bekendtgjort af biskoppen eller kirkens agent.

56 Og lad ikke arbejdet med indsamlingen ske i hast, ej heller ved flugt; men lad det foregå, sådan som kirkens ældster råder til på konferencerne i overensstemmelse med de underretninger, de får fra tid til anden.

57 Og lad min tjener Sidney Rigdon hellige og indvie dette land og grunden til [a]templet til Herren.

58 Og lad der blive indkaldt til et konferencemøde; og lad derefter mine tjenere Sidney Rigdon og Joseph Smith jun. vende tilbage, og også Oliver Cowdery sammen med dem, for at udføre resten af det arbejde, som jeg har pålagt dem i deres eget land, og resten, som det skal blive [a]anvist af konferencerne.

59 Og lad ingen vende tilbage fra dette land, uden at han [a]aflægger vidnesbyrd undervejs om det, som han ved og helt sikkert tror på.

60 Lad det, som er blevet overdraget Ziba Peterson, blive taget fra ham; og lad ham stå som medlem af kirken og arbejde med sine egne hænder sammen med brødrene, indtil han er blevet tilstrækkelig [a]revset for alle sine synder; for han bekender dem ikke og tror, at han kan skjule dem.

61 Lad resten af denne kirkes ældster, som er på vej til dette land, og af hvilke nogle er overordentlig velsignede, ja, i overmål, også afholde en konference i dette land.

62 Og lad min tjener Edward Partridge lede denne konference, som skal blive afholdt af dem.

63 Og lad også dem vende tilbage, idet de prædiker evangeliet undervejs og aflægger vidnesbyrd om det, som er blevet åbenbaret for dem.

64 For sandelig, lyden skal udgå fra dette sted til hele verden og til jordens fjerneste egne – evangeliet skal blive [a]prædiket for hver skabning med [b]tegn, der følger dem, som tror.

65 Og se, [a]Menneskesønnen kommer. Amen.

- ◀1a
L&P 57:1-8.

- ◀2a
Mosi 2:22.

- ◀b
1 Pet 4:6.

- ◀c
2 Thess 1:4.

- ◀d
GS Modgang.

- ◀3a
GS Gud, Guddommen.

- ◀b
GS Herlighed.

- ◀4a
Sl 30:6; L&P 101:2-7; 103:11-14; 109:76.

- ◀b
GS Velsigne.

- ◀c
GS Krone; Ophøjelse.

- ◀d
Rom 8:17-18; L&P 136:31.

- ◀5a
5 Mos 11:18-19.

- ◀6a
L&P 29:8.

- ◀b
GS Vidnesbyrd.

- ◀7a
GS Zion.

- ◀8a
GS Fattig.

- ◀b
Es 25:6.

- ◀11a
Matt 22:1-14; Åb 19:9; L&P 65:3.

- ◀b
Luk 14:16-24.

- ◀13a
Mika 4:2.

- ◀14a
GS Partridge, Edward.

- ◀15a
1 Kor 10:12.

- ◀17a
L&P 107:72-74. GS Biskop.

- ◀b
GS Guds sønner og døtre.

- ◀18a
GS Profet.

- ◀21a
Luk 20:22-26; L&P 98:4-10; TA 1:12. GS Styre.

- ◀22a
GS Jesus Kristus; Messias; Tusindårsriget.

- ◀23a
GS Lov.

- ◀24a
L&P 51:13; 70:7-11.

- ◀26a
Matt 24:45-51; L&P 107:99-100.

- ◀27a
GS Flid; Gerninger.

- ◀28a
GS Handlefrihed.

- ◀29a
GS Fordømmelse.

- ◀30a
Es 45:9-10; Hel 12:6.

- ◀31a
L&P 1:37-38; 82:10.

- ◀32a
L&P 56:3-4.

- ◀33a
L&P 29:45.

- ◀35a
L&P 42:30-32.

- ◀37a
L&P 57:11-12.

- ◀39a
2 Ne 26:29; L&P 121:34-37.

- ◀40a
GS Phelps, William W.

- ◀42a
GS Omvendelse.

- ◀b
Es 1:18. GS Tilgive.

- ◀c
Es 43:25.

- ◀43a
L&P 19:20; 64:7. GS Bekendelse.

- ◀b
L&P 82:7.

- ◀45a
5 Mos 33:17. GS Israel – Israels indsamling.

- ◀47a
L&P 68:8.

- ◀49a
GS Zion.

- ◀50a
L&P 63:55-56.

- ◀53a
L&P 63:27-31.

- ◀57a
L&P 57:3; 84:3-5, 31; 97:10-17.

- ◀58a
GS Fælles samtykke.

- ◀59a
GS Vidnesbyrd.

- ◀60a
GS Revselse.

- ◀64a
GS Prædike.

- ◀b
GS Tegn.

- ◀65a
GS Andet komme, Jesu Kristi.

AFSNIT 59

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Zion, Jackson County, Missouri, den 7. august 1831. Forud for denne åbenbaring var landet blevet indviet, sådan som Herren havde foreskrevet, og grunden, hvorpå det fremtidige tempel skulle opføres, var blevet indviet. Den dag, hvor denne åbenbaring blev modtaget, døde Polly Knight, Joseph Knight sen.s hustru, som det første medlem af kirken, der døde i Zion. Tidlige medlemmer betegnede denne åbenbaring som en, »der belærte de hellige om, hvordan man helligholder sabbatten og om hvordan man skal faste og bede«.

1-4: De trofaste hellige i Zion vil blive velsignet. 5-8: De skal elske og tjene Herren og holde hans befalinger. 9-19: Ved at holde Herrens dag hellig bliver de hellige velsignet timeligt og åndeligt. 20-24: De retskafne bliver lovet fred i denne verden og evigt liv i den tilkommende verden.

1 Se, velsignede, siger Herren, er de, som er kommet op til dette land [a]alene med min ære for øje i overensstemmelse med mine befalinger.

2 For de, der lever, skal [a]arve jorden, og de, der [b]dør, skal hvile fra alt deres arbejde, og deres gerninger skal følge dem; og de skal få en [c]krone i min Faders [d]boliger, som jeg har beredt for dem.

3 Ja, velsignede er de, hvis fødder står på Zions land, og som har adlydt mit evangelium; for de skal som deres belønning få jordens gode ting, og den skal yde med hele sin [a]kraft.

4 Og de skal også blive kronet med velsignelser fra oven, ja, og med ikke så få befalinger og med [a]åbenbaringer til sin tid – de, som er [b]trofaste og [c]flittige over for mig.

5 Derfor giver jeg dem en befaling ved at sige således: Du skal [a]elske Herren din Gud af hele dit [b]hjerte, af hele din kraft, dit sind og din styrke; og i Jesu Kristi navn skal du [c]tjene ham.

6 Du skal [a]elske din næste som dig selv. Du må ikke [b]stjæle, ej heller begå [c]ægteskabsbrud eller [d]drab eller gøre noget, der ligner det.

7 Du skal [a]takke Herren din Gud i alle forhold.

8 Du skal bringe Herren din Gud et [a]offer i [b]retfærdighed, nemlig et [c]sønderknust hjerte og en angerfuld ånd.

9 Og for at du mere fuldstændigt kan holde dig [a]uplettet af verden, skal du tage til bønnens hus og bringe dine sakramenter som et offer på min [b]hellige dag;

10 for sandelig, dette er en dag, der er bestemt for dig til at hvile fra dit arbejde og til at [a]vise den Højeste din hengivenhed;

11 dog skal dine løfter afgives i retfærdighed, på alle dage og på alle tidspunkter;

12 men husk, at på denne, Herrens dag, skal du bringe dine [a]gaver og dine sakramenter som et offer til den Højeste, idet du [b]bekender dine synder for dine brødre og for Herren.

13 Og på denne dag skal du ikke gøre andet, ud over at du skal lade din mad blive tilberedt i hjertets oprigtighed, så din [a]faste må være fuldkommen, eller med andre ord, så din [b]glæde må være fuldstændig.

14 Sandelig, dette er faste og bøn, eller med andre ord glæde og bøn.

15 Og i den udstrækning I gør dette med [a]taksigelse, med [b]muntert [c]hjerte og ansigtsudtryk, ikke med megen [d]latter, for det er en synd, men med et glad hjerte og et muntert ansigtsudtryk –

16 sandelig siger jeg, at for så vidt som I gør dette, er jordens fylde jeres, markens dyr og luftens fugle og det, der klatrer i træerne og går på jorden;

17 ja, og urten og de gode ting, som kommer af jorden, det være sig til føde eller til klæder eller til huse eller til lader eller til frugthaver eller til haver eller til vingårde;

18 ja, alle de ting, der kommer af [a]jorden i deres årstid, er blevet skabt til menneskets nytte og brug, både til at behage øjet og glæde hjertet;

19 ja, til føde og til klæder, til smag og til lugt, til at styrke legemet og til at give sjælen nyt liv.

20 Og det behager Gud, at han har givet alt dette til mennesket; for med det sigte er det blevet skabt til at bruges, med fornuft, ikke i overmål, ej heller ved anvendelse af tvang.

21 Og i intet [a]forsynder mennesket sig imod Gud, eller mod ingen andre er hans vrede tændt end mod dem, der ikke [b]anerkender hans hånd i alt og ikke adlyder hans befalinger.

22 Se, dette er i overensstemmelse med loven og profeterne; besvær mig derfor ikke mere angående denne sag.

23 Men lær, at den, der gør [a]retfærdigheds gerninger, skal få sin [b]belønning, nemlig [c]fred i denne verden, og [d]evigt liv i den tilkommende verden.

24 Jeg, Herren, har talt det, og Ånden bevidner det. Amen.

- ◀1a
Matt 6:22-24; L&P 88:67.

- ◀2a
Matt 5:5; L&P 63:20, 48-49.

- ◀b
Åb 14:13. GS Død, fysisk; Paradis.

- ◀c
GS Krone; Ophøjelse.

- ◀d
Joh 14:2; L&P 72:4; 76:111; 81:6; 98:18.

- ◀3a
1 Mos 4:12; Moses 5:37.

- ◀4a
L&P 42:61; 76:7; 98:12; 121:26-29. GS Åbenbaring.

- ◀b
GS Flid.

- ◀c
GS Værdig.

- ◀5a
5 Mos 11:1; Matt 22:37; Moro 10:32; L&P 20:19. GS Kærlighed.

- ◀b
GS Hjerte.

- ◀c
GS Tjeneste.

- ◀6a
GS Fællesskab.

- ◀b
GS Stjæle.

- ◀c
GS Ægteskabsbrud.

- ◀d
GS Mord.

- ◀7a
Sl 92:2; Alma 37:37; L&P 46:32. GS Taknemlighed.

- ◀8a
GS Ofre.

- ◀b
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀c
GS Sønderknust hjerte.

- ◀9a
Jak 1:27.

- ◀b
GS Sabbatsdagen.

- ◀10a
GS Tilbedelse.

- ◀12a
DVS offergaver, hvad enten det er i form af tid, talenter eller midler, som gives for at tjene Gud og sine medmennesker. GS Ofre.

- ◀b
GS Bekendelse.

- ◀13a
GS Faste.

- ◀b
GS Glæde.

- ◀15a
GS Taknemlighed.

- ◀b
2 Mos 25:2; L&P 64:34.

- ◀c
Ordsp 17:22.

- ◀d
L&P 88:69.

- ◀18a
GS Jorden.

- ◀21a
GS Forsynde sig.

- ◀b
Job 1:21.

- ◀23a
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀b
GS Velsigne.

- ◀c
Matt 11:28-30. GS Fred.

- ◀d
L&P 14:7.

AFSNIT 60

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Independence, Jackson County, Missouri, den 8. august 1831. Ved denne lejlighed ønskede de ældster, der var rejst til Jackson County og havde deltaget i indvielsen af landet og tempelgrunden, at vide hvad de skulle gøre.

1-9: Ældsterne skal prædike evangeliet i de ugudeliges forsamlinger. 10-14: De bør ikke drive tiden væk, ej heller grave deres talenter ned. 15-17: De kan tvætte deres fødder som et vidnesbyrd mod dem, der forkaster evangeliet.

1 Se, så siger Herren til sin kirkes ældster, der hastigt skal vende tilbage til det land, hvorfra de kom. Se, det behager mig, at I er kommet herop;

2 men i nogle har jeg ikke behag, for de vil ikke [a]åbne munden, men af [b]frygt for mennesker [c]skjuler de det talent, som jeg har givet dem. Ve sådanne, for min vrede er tændt imod dem.

3 Og det skal ske, at hvis de ikke er mere trofaste mod mig, så skal endog det, som de har, blive [a]taget fra dem.

4 For jeg, Herren, hersker i himlene oventil og blandt [a]jordens hære; og på den dag, da jeg samler mine [b]juveler, skal alle mennesker vide, hvad det er, der vidner om Guds magt.

5 Men sandelig, jeg vil tale til jer angående jeres rejse til det land, hvorfra I er kommet. Lad der blive bygget eller købt et fartøj, som det synes jer bedst, det er mig lige meget, og begiv jer hurtigt af sted til det sted, som hedder St. Louis.

6 Og lad mine tjenere Sidney Rigdon, Joseph Smith jun. og Oliver Cowdery begive sig af sted derfra til Cincinnati;

7 og lad dem på det sted opløfte deres røst og kundgøre mit ord med høj røst uden vrede eller tvivl, idet de løfter hellige hænder over dem. For jeg er i stand til at gøre jer [a]hellige, og jeres synder er [b]tilgivet jer.

8 Og lad de øvrige begive sig af sted fra St. Louis, to og to, og prædike ordet, ikke i hast, i de ugudeliges forsamlinger, indtil de vender tilbage til de menigheder, hvorfra de kom.

9 Og alt dette til gavn for menighederne; i denne hensigt har jeg sendt dem af sted.

10 Og lad min tjener [a]Edward Partridge give en del af de penge, som jeg har givet ham, til mine ældster, som er blevet befalet at vende tilbage;

11 og den, som er i stand dertil, lad ham tilbagebetale dem gennem agenten; og den, som ikke er det, af ham kræves det ikke.

12 Og nu taler jeg om de øvrige, som skal komme til dette land.

13 Se, de er blevet sendt ud for at prædike mit evangelium i de ugudeliges forsamlinger; derfor giver jeg dem en befaling, der lyder således: Du skal ikke [a]drive tiden væk, ej heller skal du grave dit [b]talent ned, så det ikke bliver kendt.

14 Og efter at du er kommet op til Zions land og har forkyndt mit ord, skal du hastigt vende tilbage og forkynde mit ord i de ugudeliges forsamlinger, ikke i hast, ej heller i [a]vrede eller med strid.

15 Og [a]ryst støvet af dine fødder mod dem, som ikke tager imod dig, ikke i deres nærvær, så du ikke opildner dem, men i det skjulte; og tvæt dine fødder som et vidnesbyrd mod dem på dommens dag.

16 Se, dette er tilstrækkeligt for jer og er hans vilje, han, som har sendt jer af sted.

17 Og ved min tjener Joseph Smith jun.s mund skal det blive gjort kendt angående Sidney Rigdon og Oliver Cowdery. Resten siden hen. Således er det. Amen.

- ◀2a
Ef 6:19-20.

- ◀b
Matt 25:14-30. GS Frygt – Frygt for mennesker.

- ◀c
Luk 8:16, 18.

- ◀3a
Mark 4:25; L&P 1:33.

- ◀4a
Alma 43:50.

- ◀b
Es 62:3; Zak 9:16; Mal 3:17; L&P 101:3.

- ◀7a
GS Hellighed.

- ◀b
GS Tilgive.

- ◀10a
GS Partridge, Edward.

- ◀13a
L&P 42:42. GS Doven.

- ◀b
Matt 25:24-30; L&P 82:18.

- ◀14a
Ordsp 14:29.

- ◀15a
Matt 10:14; Luk 9:5; ApG 13:51; L&P 24:15; 75:20; 84:92.

AFSNIT 61

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith på bredden af Missourifloden ved McIlwaine’s Bend, den 12. august 1831. På deres vej tilbage til Kirtland var profeten og ti ældster sejlet ned ad Missourifloden i kanoer. På rejsens tredje dag blev de udsat for mange farer. Ældste William W. Phelps så i et syn ved højlys dag Ødelæggeren i al sin magt fare hen over vandenes overflade.

1-12: Herren har forordnet, at der skal ske mange ødelæggelser på vandene. 13-22: Vandene blev forbandet af Johannes, og Ødelæggeren farer hen over overfladen af dem. 23-29: Nogle har magt til at befale over vandene. 30-35: Ældster skal rejse to og to og prædike evangeliet. 36-39: De skal berede sig til Menneskesønnens komme.

1 Se, og lyt til hans røst, han som har al [a]magt, og som er fra evighed til evighed, ja, [b]Alfa og Omega, begyndelsen og enden.

2 Se, sandelig, så siger Herren til jer, o I min kirkes ældster, som er samlet på dette sted, og hvis synder nu er jer tilgivet, for jeg, Herren, [a]tilgiver synder og er [b]barmhjertig mod dem, der [c]bekender deres synder med ydmygt hjerte;

3 men sandelig siger jeg jer, at det er ikke nødvendigt for hele denne gruppe af mine ældster at færdes hurtigt på vandene, mens indbyggerne på begge sider omkommer i vantro.

4 Alligevel tillod jeg det, for at I kunne aflægge vidnesbyrd; se, der er mange farer på vandene, og i særdeleshed herefter;

5 for jeg, Herren, har i min vrede forordnet, at der skal ske mange ødelæggelser på vandene, ja, og især på disse vande.

6 Dog er alt kød i min hånd, og den, som er trofast blandt jer, skal ikke omkomme på grund af vandene.

7 Derfor er det nødvendigt, at min tjener Sidney Gilbert og min tjener [a]William W. Phelps skynder sig med deres ærinde og mission.

8 Dog ville jeg ikke tillade, at I skulle skilles, førend I var blevet [a]revset for alle jeres synder, så I kunne blive ét, så I ikke skulle omkomme i [b]ugudelighed;

9 men se, sandelig siger jeg, det er tjenligt for mig, at I skilles. Lad derfor mine tjenere Sidney Gilbert og William W. Phelps tage deres hidtidige rejsekammerater med, og lad dem hurtigt begive sig af sted, så de kan opfylde deres mission, og ved tro skal de sejre;

10 og for så vidt som de er trofaste, skal de blive bevaret, og jeg, Herren, vil være med dem.

11 Og lad de øvrige tage det med, som der er brug for af tøj.

12 Lad min tjener Sidney Gilbert tage det, der ikke er brug for, med sig, sådan som I bliver enige om.

13 Og se nu, [a]til gavn for jer har jeg givet jer en [b]befaling angående dette; og jeg, Herren, vil ræsonnere med jer som med menneskene i fordums dage.

14 Se, jeg, Herren, velsignede i begyndelsen [a]vandene; men i de sidste dage [b]forbandede jeg vandene ved min tjener Johannes’ mund.

15 Derfor skal de dage komme, da intet kød skal være i sikkerhed på vandene.

16 Og det skal blive sagt i kommende dage, at ingen er i stand til at rejse op til Zions land på vandene, undtagen den, der er retsindig af hjertet.

17 Og ligesom jeg, Herren, i begyndelsen [a]forbandede jorden, således har jeg i de sidste dage velsignet den i rette tid til mine helliges brug, så de kan nyde dens fedme.

18 Og se, jeg giver jer den befaling, at hvad jeg siger til én, siger jeg til alle, at I på forhånd skal advare jeres brødre angående disse vande, så de ikke rejser på dem, når de kommer, for at de ikke skal miste troen og blive fanget i snarer;

19 jeg, Herren, har forordnet det, og Ødelæggeren farer hen over overfladen af dem, og jeg tilbagekalder ikke denne forordning.

20 Jeg, Herren, var vred på jer i går, men i dag er min vrede afvendt.

21 Lad derfor dem, om hvem jeg har sagt, at de i hast skulle begive sig af sted – jeg siger atter til jer: Lad dem i hast begive sig af sted.

22 Og efter en kort tid er det mig lige meget, dersom de opfylder deres mission, om de rejser til vands eller til lands; lad dette ske, sådan som det siden hen skal blive gjort klart for dem efter deres egen vurdering.

23 Og se, angående mine tjenere Sidney Rigdon, Joseph Smith jun. og Oliver Cowdery, lad dem ikke sejle på vandene igen, undtagen på kanalen, mens de rejser hjem; eller med andre ord, så skal de ikke rejse på vandene, undtagen på kanalen.

24 Se, jeg, Herren, har angivet en måde, hvorpå mine hellige skal rejse; og se, dette er måden – at de efter at have forladt kanalen skal rejse til lands, eftersom de har fået befaling om at rejse og drage op til Zions land;

25 og de skal gøre ligesom Israels børn og [a]slå deres telte op undervejs.

26 Og se, denne befaling skal I give alle jeres brødre.

27 Men til ham, der er givet [a]magt til at befale over vandene, til ham er det ved Ånden givet at kende alle hans veje;

28 lad ham derfor gøre, som den levende Guds Ånd befaler ham, hvad enten det er til lands eller til vands, sådan som det er op til mig at gøre herefter.

29 Og til jer er ruten for de hellige blevet givet, eller den måde, hvorpå de hellige i Herrens hær skal rejse.

30 Og videre, sandelig siger jeg jer: Mine tjenere Sidney Rigdon, Joseph Smith jun. og Oliver Cowdery skal ikke åbne deres mund i de ugudeliges forsamlinger, førend de kommer til Cincinnati;

31 og på det sted skal de opløfte deres røst til Gud mod det folk, ja, til ham, hvis vrede er optændt mod deres ugudelighed, et folk, der næsten er [a]modent til udryddelse.

32 Og lad dem derfra rejse til deres brødres forsamlinger, for deres arbejdsindsats er netop nu mere efterspurgt i dem end i de ugudeliges forsamlinger.

33 Og se, angående de øvrige, lad dem rejse af sted og [a]kundgøre ordet i de ugudeliges forsamlinger, i den udstrækning det bliver givet;

34 og for så vidt som de gør dette, skal de [a]gøre deres klæder rene, og de skal være uplettede i mine øjne.

35 Og lad dem rejse sammen, eller [a]to og to, som det synes dem bedst, lad blot ikke min tjener Reynolds Cahoon og min tjener Samuel H. Smith, i hvem jeg har velbehag, skilles, førend de kommer tilbage til deres hjem, og dette i en vís hensigt for mig.

36 Og se, sandelig siger jeg jer, og hvad jeg siger til én, siger jeg til alle: Vær ved godt mod, [a]børnlille, for [b]jeg er midt iblandt jer, og jeg har ikke [c]svigtet jer;

37 og eftersom I har ydmyget jer over for mig, er [a]rigets velsignelser jeres.

38 Bind op om lænderne, og vær [a]årvågne, og vær alvorlige, idet I ser frem til Menneskesønnens komme; for han kommer i den time, I ikke venter det.

39 [a]Bed altid, for at I ikke skal falde i [b]fristelse, og for at I kan bestå på dagen for hans komme, det være sig i liv eller i død. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Magt.

- ◀b
GS Alfa og Omega.

- ◀2a
Mosi 4:10-11. GS Tilgive.

- ◀b
GS Barmhjertighed.

- ◀c
GS Bekendelse.

- ◀7a
GS Phelps, William W.

- ◀8a
GS Revselse.

- ◀b
GS Ugudelig.

- ◀13a
L&P 21:6.

- ◀b
GS Guds befalinger.

- ◀14a
1 Mos 1:20.

- ◀b
Åb 8:8-11.

- ◀17a
Moses 4:23.

- ◀25a
4 Mos 9:18.

- ◀27a
GS Magt; Præstedømme.

- ◀31a
Alma 37:31; Hel 13:14; L&P 101:11.

- ◀33a
GS Prædike; Vidne (udsagnsord).

- ◀34a
2 Ne 9:44; Jakob 2:2; Mosi 2:28.

- ◀35a
GS Missionering.

- ◀36a
Joh 13:33.

- ◀b
Matt 18:20.

- ◀c
Es 41:15-17; 1 Ne 21:14-15.

- ◀37a
L&P 50:35.

- ◀38a
GS Vogte, vægter.

- ◀39a
GS Bøn.

- ◀b
GS Fristelse.

AFSNIT 62

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith på bredden af Missourifloden i Chariton, Missouri, den 13. august 1831. Denne dag mødte profeten og hans gruppe, som var på vej fra Independence til Kirtland, adskillige ældster, som var på vej til Zions land, og modtog, efter at de havde hilst hjerteligt på hinanden, denne åbenbaring.

1-3: Vidnesbyrd bliver optegnet i himlen. 4-9: Ældsterne skal rejse og prædike efter eget skøn og som de bliver vejledt af Ånden.

1 Se, og lyt, o I min kirkes ældster, siger Herren jeres Gud, ja, Jesus Kristus, jeres [a]talsmand, som kender menneskets svaghed og ved, hvordan han skal [b]bistå dem, som bliver [c]fristet.

2 Og sandelig, mine øjne hviler på dem, som endnu ikke er draget op til Zions land; derfor er jeres mission endnu ikke færdig.

3 Dog er I velsignede, for det [a]vidnesbyrd, som I har aflagt, er [b]optegnet i himlen, for at englene kan betragte det; og de fryder sig over jer, og [c]jeres synder er jer tilgivet.

4 Og fortsæt nu jeres rejse. Forsaml jer i [a]Zions land; og hold et møde, og fryd jer sammen, og bring et sakramente som et offer til den Højeste.

5 Og så kan I vende tilbage for at aflægge vidnesbyrd, ja, alle sammen samlet, eller to og to, som det synes jer bedst, det er mig lige meget; vær blot trofaste, og [a]kundgør glædelige tidender for jordens indbyggere eller i de ugudeliges forsamlinger.

6 Se, jeg, Herren, har ført jer sammen, for at det løfte kunne blive opfyldt, at de trofaste blandt jer skulle blive bevaret og fryde sig sammen i Missouris land. Jeg, Herren, giver løfter til de trofaste og [a]kan ikke lyve.

7 Jeg, Herren, er villig, hvis nogen af jer ønsker at ride på heste, eller på muldyr eller køre i vogne, så skal han få denne velsignelse, hvis han vil modtage den af Herrens hånd med [a]taknemligt hjerte under alle forhold.

8 Dette er op til jer selv at gøre efter eget skøn og Åndens anvisninger.

9 Se, [a]riget er jeres. Og se, jeg er [b]altid med de trofaste. Således er det. Amen.

- ◀1a
L&P 45:3-4. GS Talsmand.

- ◀b
Hebr 2:18; Alma 7:12.

- ◀c
GS Fristelse.

- ◀3a
Luk 12:8-9. GS Vidnesbyrd.

- ◀b
GS Livets bog.

- ◀c
L&P 84:61.

- ◀4a
L&P 57:1-2.

- ◀5a
GS Missionering.

- ◀6a
Eter 3:12.

- ◀7a
GS Taknemlighed.

- ◀9a
L&P 61:37.

- ◀b
Matt 28:20.

AFSNIT 63

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 30. august 1831. Profeten, Sidney Rigdon og Oliver Cowdery var ankommet til Kirtland den 27. august efter deres besøg i Missouri. I Joseph Smiths historie beskrives denne åbenbaring således: »I disse kirkens første dage herskede der en stor iver efter at modtage Herrens ord om ethvert emne, som på nogen måde angik vor frelse; og da Zions land nu var den vigtigste timelige sag, der optog os, bad jeg Herren om yderligere oplysninger angående de helliges indsamling, opkøbet af jord og andre anliggender.«

1-6: Vredens dag skal komme over de ugudelige. 7-12: Tegn sker ved tro. 13-19: De, der i hjertet bryder ægteskabet, vil fornægte troen og blive styrtet ned i ildsøen. 20: De trofaste skal modtage en arv på den forklarede jord. 21: En fuldstændig beretning om begivenhederne på Forklarelsens Bjerg er endnu ikke blevet åbenbaret. 22-23: De lydige modtager rigets hemmeligheder. 24-31: Der skal købes arvelodder i Zion. 32-35: Herren forordner krige, og de ugudelige slår de ugudelige ihjel. 36-48: De hellige skal samles i Zion og skaffe penge til at opbygge det for. 49-54: De hellige bliver forsikret om velsignelser ved det andet komme, i opstandelsen og i tusindårsriget. 55-58: Dette er en dag til at advare på. 59-66: Herrens navn bliver misbrugt af dem, som bruger det uden myndighed.

1 Hør, o I folk, og åbn hjertet og lån mig øre, I langt borte; og lyt, I som kalder jer selv Herrens folk, og hør Herrens ord og hans vilje angående jer.

2 Ja, sandelig siger jeg: Hør ordet fra ham, hvis vrede er optændt mod de ugudelige og [a]genstridige;

3 og som vil tage netop dem, som han vil [a]tage, og bevare dem i live, som han vil bevare;

4 og som bygger op efter sin egen vilje og sit eget behag; og ødelægger, når det behager ham, og som er i stand til at styrte sjælen ned til helvede.

5 Se, jeg, Herren, lader min røst lyde, og den skal adlydes.

6 Derfor, sandelig siger jeg: Lad de ugudelige tage sig i agt, og lad de genstridige frygte og bæve, og lad intet ord komme over de ikke-troendes læber, for [a]vredens dag skal komme over dem som en [b]hvirvelvind, og alt kød skal [c]vide, at jeg er Gud.

7 Og den, der søger efter tegn, skal se [a]tegn, men ikke til frelse.

8 Sandelig siger jeg jer: Der er dem blandt jer, som søger efter tegn, og der har været sådanne lige fra begyndelsen;

9 men se, tro kommer ikke ved tegn, men tegn følger dem, der tror.

10 Ja, tegn kommer ved [a]tro og ikke ved menneskers vilje, ej heller efter deres behag, men ved Guds vilje.

11 Ja, tegn kommer ved tro til mægtige gerninger, for [a]uden tro behager ingen Gud; og den, som Gud er vred på, i ham har han ikke velbehag; til sådanne viser han derfor ingen tegn, bortset fra i [b]vrede til deres [c]fordømmelse.

12 Derfor har jeg, Herren, ikke behag i dem blandt jer, som har søgt efter tegn og undere for at få tro og ikke til gavn for menneskene til min ære.

13 Alligevel giver jeg befalinger, og mange har vendt sig fra mine befalinger og har ikke holdt dem.

14 Der var [a]ægteskabsbrydere og ægteskabsbrydersker blandt jer, hvoraf nogle har vendt sig bort fra jer, og andre, som herefter skal blive givet til kende, endnu er hos jer.

15 Lad sådanne tage sig i agt og hastigt omvende sig, for at der ikke skal falde dom over dem som en snare, og deres dårskab skal blive tilkendegivet og deres gerninger følge dem i folkets øjne.

16 Og sandelig siger jeg jer, ligesom jeg har sagt før: Den, som [a]ser på en kvinde, så han [b]begærer hende, eller hvis nogen begår [c]ægteskabsbrud i hjertet, skal de ikke have Ånden hos sig, men skal fornægte troen og skal frygte.

17 Derfor har jeg, Herren, sagt, at de [a]frygtsomme og de, der ikke tror, og alle [b]løgnere og enhver, som elsker og [c]udtænker løgn, og horkarlen og troldmanden skal få deres del i den [d]sø, som brænder med ild og svovl, hvilket er den [e]anden død.

18 Sandelig siger jeg, at de skal ikke få del i den [a]første opstandelse.

19 Og se nu, jeg, Herren, siger til jer, at I ikke er [a]retfærdiggjort, fordi dette findes blandt jer.

20 Men den, som [a]holder ud i tro og gør min vilje, han skal overvinde alt og skal få en [b]arvelod på jorden, når forklarelsens dag kommer;

21 når [a]jorden skal blive [b]forklaret, ja, efter det forbillede, som blev vist mine [c]apostle på bjerget, hvilken beretning I endnu ikke har modtaget i sin fylde.

22 Og se, sandelig siger jeg jer, at eftersom jeg sagde, at jeg ville kundgøre jer min vilje, se, så vil jeg kundgøre jer den, ikke som befaling, for der er mange, som ikke bestræber sig på at holde mine befalinger.

23 Men til den, som holder mine befalinger, vil jeg give [a]mit riges hemmeligheder, og disse skal i ham være en kilde af [b]levende vand, der [c]vælder op til evigtvarende liv.

24 Og se nu, dette er Herren jeres Guds vilje angående sine hellige, at de skal samle sig i Zions land, ikke i hast, for at der ikke skal opstå forvirring, som bringer pest.

25 Se, [a]Zions land – jeg, Herren, holder det i mine egne hænder;

26 alligevel giver jeg, Herren, [a]kejseren det, som er kejserens.

27 Derfor vil jeg, Herren, at I skal købe jordlodderne, for at I kan have fordel over for verden, for at I kan have krav på verden, for at de ikke skal hidses op til vrede.

28 For [a]Satan lægger dem det i hjertet at vredes på jer og at udgyde blod.

29 Derfor skal Zions land kun erhverves ved køb eller ved blod, ellers er der ingen arvelod til jer.

30 Og hvis det sker ved køb, se, da er I velsignede;

31 og hvis det sker ved blod, se, da er jeres fjender over jer, eftersom det er jer forbudt at udgyde blod, og I skal blive jaget fra by til by og fra synagoge til synagoge, og kun få skal være tilbage og modtage en arvelod.

32 Jeg, Herren, er vred på de ugudelige; jeg holder min Ånd tilbage fra jordens indbyggere.

33 Jeg har i min vrede svoret og forordnet, at der skal være [a]krige på jordens overflade, og de ugudelige skal slå de ugudelige ihjel, og frygt skal falde over enhver;

34 og de [a]hellige skal også kun med nød og næppe undslippe; alligevel er jeg, Herren, med dem, og jeg vil [b]komme ned i himlen fra min Faders nærhed og fortære de [c]ugudelige med uudslukkelig [d]ild.

35 Og se, dette skal ikke ske endnu, men snart.

36 Derfor, eftersom jeg, Herren, har forordnet, at alt dette skal ske på jordens overflade, vil jeg, at mine hellige skal samles i Zions land;

37 og at enhver skal tage [a]retfærdighed i hænderne og trofasthed om lænderne og opløfte en [b]advarende røst til jordens indbyggere og kundgøre både ved ord og ved flugt, at [c]ødelæggelsen skal komme over de ugudelige.

38 Lad derfor mine disciple i Kirtland, som bor på denne gård, ordne deres timelige anliggender.

39 Lad min tjener Titus Billings, som har ansvaret for den, afhænde jorden, så han til det kommende forår må være rede til at begive sig af sted op til Zions land sammen med dem, som bor på den, undtagen dem som jeg vil forbeholde for mig selv, og som ikke skal tage af sted, førend jeg befaler dem det.

40 Og lad alle de penge, som kan undværes – det er mig lige meget, om det er meget eller lidt – blive sendt op til Zions land til dem, som jeg har udpeget til at modtage dem.

41 Se, jeg, Herren, vil give min tjener Joseph Smith jun. magt, så han sættes i stand til ved Ånden at [a]udpege dem, der skal drage op til Zions land, og dem af mine disciple, der skal blive tilbage.

42 Lad min tjener Newel K. Whitney beholde sin købmandsforretning, eller med andre ord købmandsforretningen, endnu en lille tid.

43 Lad ham ikke desto mindre give alle de penge, som han kan give, så de kan blive sendt op til Zions land.

44 Se, dette er i hans egne hænder, lad ham handle med visdom.

45 Sandelig siger jeg: Lad ham blive ordineret til agent for de disciple, der skal blive tilbage, og lad ham blive ordineret til denne magt

46 og sammen med min tjener Oliver Cowdery nu hastigt besøge menighederne og forklare dette for dem. Se, det er min vilje, og skaf penge, sådan som jeg har anvist.

47 Den, der er [a]trofast og holder ud, skal overvinde verden.

48 Den, der sender skatte op til Zions land, skal få en [a]arvelod i denne verden, og hans gerninger skal følge ham, og også en belønning i den tilkommende verden.

49 Ja, og velsignede er de døde, som [a]dør i Herren fra nu af, for når Herren kommer, og det [b]gamle forgår, og alt bliver nyt, skal de [c]opstå fra de døde og skal [d]ikke siden hen dø, og de skal modtage en arvelod hos Herren i den hellige by.

50 Og den, der lever, når Herren kommer, og har bevaret troen, [a]velsignet er han; dog er det bestemt for ham, at han skal [b]dø, når han har opnået et menneskes alder.

51 Således [a]skal børn [b]vokse op, indtil de bliver gamle; gamle mennesker skal dø; men de skal ikke sove i støvet, men de skal blive [c]forvandlet på et øjeblik.

52 Derfor, af denne årsag prædikede apostlene de dødes opstandelse for verden.

53 Dette er det, som I skal se efter; og sagt på Herrens måde, de er nu [a]nær for hånden og sker på et senere tidspunkt, nemlig på den dag, Menneskesønnen kommer.

54 Og indtil den stund vil der findes [a]tåbelige brudepiger blandt de kloge; men i den stund sker der en fuldstændig adskillelse af de retfærdige og de ugudelige; og på den dag vil jeg sende mine engle ud for at [b]rykke de ugudelige op og kaste dem i uudslukkelig ild.

55 Og se nu, sandelig siger jeg jer: Jeg, Herren, har ikke behag i min tjener [a]Sidney Rigdon; han [b]ophøjede sig i sit hjerte og tog ikke imod råd, men bedrøvede Ånden;

56 derfor er [a]det, han har skrevet, ikke antageligt for Herren, og han skal udfærdige en anden, og hvis Herren ikke godtager den, se, da står han ikke længere i det embede, hvortil jeg har udpeget ham.

57 Og videre, sandelig siger jeg jer: [a]De, som med langmodighed i deres hjerte ønsker at [b]mane syndere til omvendelse, lad dem blive ordineret til denne magt.

58 For dette er en dag til at advare på og ikke en dag til mange ord. For jeg, Herren, lader mig ikke spotte i de sidste dage.

59 Se, jeg er ovenfra, og min magt når nedentil. Jeg er over alt og i alt og gennem alt, og jeg [a]gennemsøger alt, og den dag kommer, da alt skal blive mig underlagt.

60 Se, jeg er [a]Alfa og Omega, ja, Jesus Kristus.

61 Lad derfor alle mennesker vare sig for, hvorledes de tager mit [a]navn på deres læber –

62 for se, sandelig siger jeg, at der er mange, som er under denne fordømmelse, som bruger Herrens navn og bruger det forgæves, fordi de ikke har myndighed.

63 Lad derfor kirken omvende sig fra deres synder, så vil jeg, Herren, vedkende mig dem; ellers skal de blive forstødt.

64 Husk, at det, som kommer ovenfra, er [a]helligt og skal [b]omtales med varsomhed, og som Ånden holder en tilbage; og heri er der ingen fordømmelse, og I modtager Ånden [c]ved bøn; men uden at det sker, består der en fordømmelse.

65 Lad mine tjenere Joseph Smith jun. og Sidney Rigdon finde sig et hjem, sådan som det bliver fortalt dem af Ånden ved [a]bøn.

66 Dette står endnu tilbage at blive overvundet ved hjælp af tålmodighed, for at sådanne må modtage en større og [a]evig vægt af [b]herlighed, eller hvis ikke, en større fordømmelse. Amen.

- ◀2a
GS Oprør.

- ◀3a
GS Død, fysisk.

- ◀6a
GS Andet komme, Jesu Kristi; Retfærdig, retfærdighed.

- ◀b
Jer 30:23.

- ◀c
Es 49:26.

- ◀7a
L&P 46:9. GS Tegn.

- ◀10a
Moro 7:37. GS Tro.

- ◀11a
Hebr 11:6.

- ◀b
L&P 35:11.

- ◀c
L&P 88:65.

- ◀14a
L&P 42:24-25.

- ◀16a
Matt 5:27-28; L&P 42:23-26.

- ◀b
GS Begære.

- ◀c
GS Ægteskabsbrud.

- ◀17a
Åb 21:8.

- ◀b
GS Løgn.

- ◀c
Åb 22:15; L&P 76:103.

- ◀d
Åb 19:20; 2 Ne 9:8-19, 26; 28:23; Jakob 6:10; Alma 12:16-18; L&P 76:36. GS Helvede.

- ◀e
GS Død, åndelig.

- ◀18a
Åb 20:6.

- ◀19a
GS Retfærdiggøre.

- ◀20a
L&P 101:35.

- ◀b
Matt 5:5; L&P 59:2; 88:25-26.

- ◀21a
GS Jorden – Jordens endelige tilstand.

- ◀b
GS Verden – Verdens ende.

- ◀c
Matt 17:1-3.

- ◀23a
Alma 12:9-11; L&P 42:61; 84:19; 107:18-19.

- ◀b
GS Levende vand.

- ◀c
Joh 4:14.

- ◀25a
GS Zion.

- ◀26a
Luk 20:25; L&P 58:21-23. GS Styre.

- ◀28a
GS Djævelen.

- ◀33a
GS Krig.

- ◀34a
GS Hellig (navneord).

- ◀b
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀c
Matt 3:12; 2 Ne 26:6; L&P 45:57; 64:24; 101:23-25, 66. GS Ugudelig.

- ◀d
GS Ild.

- ◀37a
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀b
L&P 1:4.

- ◀c
Es 47:11.

- ◀41a
GS Bedømme, gaven at.

- ◀47a
Mosi 2:41; L&P 6:13.

- ◀48a
L&P 101:18.

- ◀49a
Åb 14:13; L&P 42:44-47.

- ◀b
2 Kor 5:17.

- ◀c
GS Opstandelse.

- ◀d
Åb 21:4; Alma 11:45; L&P 88:116. GS Udødelighed.

- ◀50a
GS Velsigne.

- ◀b
GS Død, fysisk.

- ◀51a
GS Tusindårsriget.

- ◀b
Es 65:20-22; L&P 45:58; 101:29-31.

- ◀c
1 Kor 15:51-52; L&P 43:32.

- ◀53a
L&P 35:15.

- ◀54a
Matt 25:1-13; L&P 45:56-59.

- ◀b
Mosi 16:2.

- ◀55a
GS Rigdon, Sidney.

- ◀b
GS Stolthed.

- ◀56a
L&P 58:50.

- ◀57a
L&P 4:3-6.

- ◀b
L&P 18:14-15. GS Advare; Missionering.

- ◀59a
1 Kor 2:10.

- ◀60a
GS Alfa og Omega.

- ◀61a
GS Blasfemi.

- ◀64a
GS Hellig (tillægsord).

- ◀b
GS Ærbødighed.

- ◀c
L&P 42:14.

- ◀65a
GS Bøn.

- ◀66a
2 Kor 4:17.

- ◀b
Rom 8:18; L&P 58:4; 136:31.

AFSNIT 64

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til kirkens ældster i Kirtland, Ohio, den 11. september 1831. Profeten var ved at gøre sig rede til at flytte til Hiram, Ohio, for at genoptage sit arbejde med at oversætte Bibelen, hvilket var blevet stillet i bero, mens han havde været i Missouri. En gruppe brødre, som havde fået befaling om at rejse til Zion (Missouri), var travlt beskæftiget med at træffe forberedelser til at tage af sted i oktober. I denne travle tid blev åbenbaringen modtaget.

1-11: De hellige får befaling om at tilgive hinanden, for at der ikke skal hvile en større synd på dem. 12-22: De, der ikke vil omvende sig, skal bringes frem for kirken. 23-25: Den, der betaler tiende, skal ikke blive opbrændt, når Herren kommer. 26-32: De hellige bliver advaret mod gæld. 33-36: De genstridige skal blive forstødt fra Zion. 37-40: Kirken skal dømme alle folkeslag. 41-43: Zion skal blomstre.

1 Se, så siger Herren jeres Gud til jer, o I min kirkes ældster, lyt I og hør, og modtag min vilje angående jer.

2 For sandelig siger jeg jer: Jeg vil, at I skal [a]overvinde verden; derfor vil jeg have [b]medfølelse med jer.

3 Der er dem blandt jer, som har syndet; men sandelig siger jeg: For denne ene gang, for [a]min egen æres og for sjæles frelses skyld, har jeg [b]tilgivet jer jeres synder.

4 Jeg vil være barmhjertige mod jer, for jeg har givet jer riget.

5 Og [a]nøglerne til rigets hemmeligheder skal ikke blive taget fra min tjener Joseph Smith jun. ved de midler, jeg har bestemt, mens han lever, forudsat at han holder mine [b]ordinancer.

6 Der er dem, der ubegrundet har søgt anledning til at finde fejl hos ham;

7 dog har han syndet; men sandelig siger jeg jer: Dem, som [a]bekender deres synder for mig og beder om tilgivelse, og som ikke har syndet til [b]døden, dem [c]tilgiver jeg, Herren, deres synder.

8 Mine disciple i fordums dage søgte [a]anledning til at finde fejl hos hinanden og tilgav ikke hinanden af hjertet; og på grund af dette onde blev de plaget og [b]revset hårdt.

9 Derfor siger jeg jer, at I bør [a]tilgive hinanden; for den, som ikke [b]tilgiver sin broder hans overtrædelser, står fordømt over for Herren; for i ham forbliver en større synd.

10 Jeg, Herren, [a]tilgiver, hvem jeg vil tilgive, men af jer kræves det, at I [b]tilgiver alle mennesker.

11 Og I bør sige i jeres hjerte: Lad [a]Gud dømme mellem mig og dig og belønne dig [b]efter dine gerninger.

12 Og den, der ikke omvender sig fra sine synder og ikke bekender dem, skal I bringe frem for [a]kirken og gøre med ham, som skriftstedet siger jer, enten ved befaling eller ved åbenbaring.

13 Og dette skal I gøre, så Gud må være herliggjort – ikke fordi I ikke tilgiver, fordi I ikke har medfølelse, men for at I kan blive retfærdiggjort i lovens øjne, så I ikke forsynder jer mod ham, som er jeres lovgiver –

14 sandelig siger jeg: Af denne grund skal I gøre dette.

15 Se, jeg, Herren, var vred på ham, som var min tjener Ezra Booth, og også på min tjener Isaac Morley, for de holdt ikke loven, ej heller befalingen;

16 de stræbte i deres hjerte efter det onde, og jeg, Herren, unddrog dem min Ånd. De [a]fordømte det, hvori der intet ondt var, som værende ondt; alligevel har jeg tilgivet min tjener Isaac Morley.

17 Og også min tjener [a]Edward Partridge; se, han har syndet, og [b]Satan søger at fordærve hans sjæl; men når dette bliver gjort kendt for dem, og de omvender sig fra det onde, skal de blive tilgivet.

18 Og se, sandelig siger jeg, at jeg anser det for nødvendigt, at min tjener Sidney Gilbert om nogle få uger vender tilbage for at passe sin pligt og til sit ansvar som agent i Zions land;

19 og at det, som han har set og hørt, skal blive kundgjort for mine disciple, så de ikke omkommer. Og af denne årsag har jeg talt dette.

20 Og videre siger jeg jer, at for at min tjener Isaac Morley ikke skal blive [a]fristet mere, end han kan bære, og give råd til skade for jer, har jeg givet befaling om, at hans landejendom skulle sælges.

21 Jeg vil ikke, at min tjener Frederick G. Williams skal sælge sin landejendom, for jeg, Herren, ønsker at bibeholde en bastion i Kirtlands land i et tidsrum af fem år, i hvilket jeg ikke vil omstyrte de ugudelige, for at jeg derved må kunne redde nogle.

22 Men efter den dag vil jeg, Herren, ikke anse nogen for [a]skyldig, som med et åbent hjerte drager op til Zions land; for jeg, Herren, [b]kræver menneskenes børns hjerte.

23 Se, nu hedder det [a]i dag, indtil Menneskesønnen [b]kommer, og sandelig er det en [c]offerdag og en dag, på hvilken mit folk skal betale tiende; for den, der betaler [d]tiende, skal ikke [e]opbrændes ved hans komme.

24 For efter i dag kommer [a]opbrændingen – dette er at sige det på Herrens måde – for sandelig siger jeg: I morgen skal alle de [b]stolte og de, som handler ugudeligt, være som stubbe; og jeg vil opbrænde dem, for jeg er Hærskarers Herre; og jeg vil ikke skåne nogen, der forbliver i [c]Babylon.

25 Hvis I derfor tror på mig, vil I arbejde, mens det hedder i dag.

26 Og det er ikke passende, at mine tjenere [a]Newel K. Whitney og Sidney Gilbert skal sælge deres [b]købmandsforretning og deres ejendele her; for det er ikke visdom, førend resten af kirken, som forbliver tilbage på dette sted, drager op til Zions land.

27 Se, det er blevet sagt i mine love, eller det er blevet forbudt, at I sætter jer i [a]gæld til jeres fjender;

28 men se, det er aldrig på noget tidspunkt blevet sagt, at Herren ikke vil tage, når det passer ham, og betale, som det synes ham bedst.

29 Eftersom I er agenter, går I derfor Herrens ærinde; og hvad I end gør efter Herrens vilje, er Herrens sag.

30 Og han har sat jer til at sørge for sine hellige i disse sidste dage, så de må få en [a]arvelod i Zions land.

31 Og se, jeg, Herren, kundgør for jer, og mine [a]ord er sikre og skal [b]ikke slå fejl, at de skal få den.

32 Men alt må ske til sin tid.

33 Bliv derfor ikke [a]trætte af at gøre godt, for I lægger grundvolden til et stort værk. Og af det, som er [b]småt, udspringer det, som er stort.

34 Se, Herren [a]kræver [b]hjertet og et villigt sind; og de villige og [c]lydige skal i disse sidste dage spise Zions lands goder.

35 Og de [a]genstridige skal blive [b]forstødt fra Zions land og skal blive sendt bort og skal ikke arve landet.

36 For sandelig siger jeg, at de genstridige er ikke af [a]Efraims blod, derfor skal de blive rykket op.

37 Se, jeg, Herren, har ladet min kirke i disse sidste dage blive som en dommer, der sidder på en høj eller på et højt sted for at dømme folkeslagene.

38 For det skal ske, at Zions indbyggere skal [a]dømme i alle sager, som vedrører Zion.

39 Og løgnere og hyklere skal afsløres af dem, og de, der ikke er [a]apostle eller profeter, skal blive kendt.

40 Og selv [a]biskoppen, som er [b]dommer, og hans rådgivere skal, hvis de ikke er trofaste i deres [c]forvaltning, kendes skyldige, og [d]andre skal sættes i deres sted.

41 For se, jeg siger jer, at [a]Zion skal blomstre, og [b]Herrens herlighed skal være over hende;

42 og hun skal være et [a]banner for folkene, og der skal komme nogle fra hvert folkeslag under himlen til hende.

43 Og den dag skal komme, da [a]jordens folkeslag skal skælve på grund af hende og skal frygte hendes skrækindjagende folk. Herren har talt det. Amen.

- ◀2a
1 Joh 5:4.

- ◀b
GS Medfølelse.

- ◀3a
Moses 1:39.

- ◀b
Es 43:25.

- ◀5a
L&P 28:7; 84:19. GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀b
GS Ordinancer.

- ◀7a
4 Mos 5:6-7; L&P 19:20; 58:43. GS Bekendelse.

- ◀b
L&P 76:31-37.

- ◀c
GS Syndsforladelse; Tilgive.

- ◀8a
GS Splid.

- ◀b
GS Revselse.

- ◀9a
Mark 11:25-26; L&P 82:1.

- ◀b
Matt 6:14-15; Ef 4:32.

- ◀10a
2 Mos 33:19; Alma 39:6; L&P 56:14.

- ◀b
Mosi 26:29-31.

- ◀11a
1 Sam 24:13.

- ◀b
2 Tim 4:14.

- ◀12a
L&P 42:80-93.

- ◀16a
2 Ne 15:20; L&P 121:16.

- ◀17a
GS Partridge, Edward.

- ◀b
GS Djævelen.

- ◀20a
GS Fristelse.

- ◀22a
GS Skyld.

- ◀b
2 Mos 35:5; L&P 59:15; 64:34.

- ◀23a
L&P 45:6; 64:24-25.

- ◀b
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀c
GS Ofre.

- ◀d
Mal 3:10-11. GS Tiende.

- ◀e
Mal 3:19; 3 Ne 25:1; JS-H 1:37.

- ◀24a
Es 66:15-16. GS Jorden – Jordens renselse; Verden – Verdens ende.

- ◀b
Mal 3:15; 2 Ne 12:12; 23:11. GS Stolthed.

- ◀c
L&P 1:16. GS Babel, Babylon.

- ◀26a
GS Whitney, Newel K.

- ◀b
L&P 57:8.

- ◀27a
GS Gæld.

- ◀30a
L&P 63:48.

- ◀31a
Mark 13:31; 2 Ne 31:15; L&P 1:37-38.

- ◀b
L&P 76:3.

- ◀33a
Gal 6:9.

- ◀b
L&P 123:16.

- ◀34a
Mika 6:8.

- ◀b
5 Mos 32:46; Jos 22:5; Morm 9:27. GS Hjerte.

- ◀c
Es 1:19. GS Lydighed.

- ◀35a
GS Oprør.

- ◀b
L&P 41:5; 50:8-9; 56:3. GS Udelukkelse.

- ◀36a
5 Mos 33:16-17.

- ◀38a
Es 2:3-4; L&P 133:21.

- ◀39a
Åb 2:2. GS Apostel.

- ◀40a
GS Biskop.

- ◀b
L&P 58:17; 107:72-74.

- ◀c
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀d
L&P 107:99-100.

- ◀41a
GS Zion.

- ◀b
L&P 45:67; 84:4-5; 97:15-20. GS Herlighed.

- ◀42a
GS Banner.

- ◀43a
Es 60:14; L&P 97:19-20.

AFSNIT 65

Åbenbaring om bøn givet gennem profeten Joseph Smith i Hiram, Ohio, den 30. oktober 1831.

1-2: Nøglerne til Guds rige er overdraget menneskene på jorden, og den evangeliske sag skal sejre. 3-6: Det tusindårige himmerige skal komme ned og forene sig med Guds rige på jorden.

1 Lyt og se, en røst, som fra en, der er sendt ned fra det høje, og som er mægtig og vældig, og som når ud til jordens ender, ja, hvis røst lyder til menneskene: [a]Bered I Herrens vej, gør hans stier rette.

2 [a]Nøglerne til [b]Guds rige er overdraget til menneskene på jorden, og derfra skal evangeliet rulle frem til jordens ender, ligesom den [c]sten, der uden hænder er blevet hugget ud af bjerget, skal rulle frem, [d]indtil den har opfyldt hele jorden.

3 Ja, en røst, som råber: Bered I Herrens vej, bered I [a]Lammets nadver, bered jer for [b]Brudgommen.

4 Bed til Herren, påkald hans hellige navn, gør hans underfulde gerninger kendt blandt folket.

5 Påkald Herren, for at hans rige må have fremgang på jorden, for at dens indbyggere må modtage det og være beredt på de dage, der skal komme, da [a]Menneskesønnen skal komme ned i himlen, [b]iklædt sin herligheds [c]glans, for at møde [d]Guds rige, som er oprettet på jorden.

6 Måtte [a]Guds rige derfor have fremgang, så [b]Himmeriget må komme, så du, o Gud, må blive herliggjort i himlen såvel som på jorden, så dine fjender må blive underlagt dig; for [c]din er æren, magten og herligheden for evigt og altid. Amen.

- ◀1a
Es 40:3; Matt 3:3; Joh 1:23.

- ◀2a
Matt 16:19; L&P 42:69. GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀b
L&P 90:1-5.

- ◀c
Dan 2:34-45.

- ◀d
Sl 72:19. GS Daniel – Daniels Bog; Sidste dage.

- ◀3a
Matt 22:1-14; Åb 19:9; L&P 58:11.

- ◀b
GS Brudgom.

- ◀5a
Matt 24:30.

- ◀b
Sl 93:1.

- ◀c
GS Herlighed.

- ◀d
Dan 2:44.

- ◀6a
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀b
Åb 11:15.

- ◀c
1 Krøn 29:11; Matt 6:13.

AFSNIT 66

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Hiram, Ohio, den 29. oktober 1831. William E. McLellin havde i løndom anmodet Herren om at gøre svaret på fem spørgsmål, som Joseph Smith ikke kendte, kendt gennem profeten. På McLellins anmodning adspurgte profeten Herren og modtog denne åbenbaring.

1-4: Den evigtvarende pagt er evangeliets fylde. 5-8: Ældster skal prædike, vidne og ræsonnere med folket. 9-13: Den, der tjener trofast, sikrer sig en arv af evigt liv.

1 Se, så siger Herren til min tjener William E. McLellin: Velsignet er du, for så vidt som du har vendt dig fra dine misgerninger og modtaget mine sandheder, siger Herren, din forløser, verdens frelser, ja, frelser for så mange, som [a]tror på mit navn.

2 Sandelig siger jeg dig: Velsignet er du for at have modtaget min [a]evigtvarende pagt, ja, mit evangeliums fylde, som er sendt ud til menneskenes børn, for at de skal have [b]liv og blive gjort delagtige i de herligheder, som skal blive åbenbaret i de sidste dage, sådan som det blev skrevet af profeterne og apostlene i fordums dage.

3 Sandelig siger jeg dig, min tjener William, at du er ren, men ikke helt; omvend dig derfor fra det, der ikke er behageligt i mine øjne, siger Herren, for Herren vil [a]vise dig det.

4 Og se, sandelig, jeg, Herren, vil vise dig, hvad jeg vil angående dig, eller hvad der er min vilje angående dig.

5 Se, sandelig siger jeg dig, at det er min vilje, at du skal [a]forkynde mit evangelium fra land til land og fra by til by, ja, i de omkringliggende egne, hvor det ikke har været forkyndt.

6 Bliv ikke mange dage på dette sted; drag endnu ikke op til Zions land, men for så vidt som du kan sende midler, så send dem; tænk ellers ikke på din ejendom.

7 [a]Drag til de østlige lande, aflæg [b]vidnesbyrd hvert eneste sted for alle folk og i deres synagoger, idet du ræsonnerer med folk.

8 Lad min tjener Samuel H. Smith drage med dig, og svigt ham ikke, og giv ham din vejledning; og den, der er trofast, skal blive gjort [a]stærk alle steder; og jeg, Herren, vil drage med dig.

9 [a]Læg hænderne på de syge, så skal de [b]komme sig. Vend ikke tilbage, førend jeg, Herren, sender dig. Vær tålmodig i trængsler. [c]Bed, så skal du få; bank på, så skal der lukkes op for dig.

10 Undgå at blive bebyrdet. Forsag al uretfærdighed. Begå ikke [a]ægteskabsbrud – en fristelse, som du har været besværet af.

11 [a]Adlyd disse ord, for de er sande og troværdige, så skal du højne dit embede og drive mange mennesker til [b]Zion med [c]sange om evigtvarende glæde over deres hoved.

12 [a]Fortsæt med dette, ja, indtil enden, så skal du få det evige livs [b]krone ved min Faders højre hånd, han, som er fuld af nåde og sandhed.

13 Sandelig, så siger Herren, din [a]Gud, din forløser, ja, Jesus Kristus. Amen.

- ◀1a
Joh 1:12. GS Tro.

- ◀2a
GS Nye og evigtvarende pagt.

- ◀b
Joh 10:10; 3 Ne 5:13.

- ◀3a
Jakob 4:7; Eter 12:27.

- ◀5a
Mark 16:15.

- ◀7a
L&P 75:6.

- ◀b
GS Vidnesbyrd.

- ◀8a
L&P 52:17; 133:58.

- ◀9a
GS Håndspålæggelse; Salvelse af syge.

- ◀b
Matt 9:18. GS Helbrede.

- ◀c
Jak 1:5.

- ◀10a
GS Ægteskabsbrud.

- ◀11a
L&P 35:24.

- ◀b
L&P 11:6.

- ◀c
Es 35:10; L&P 45:71. GS Synge.

- ◀12a
2 Tim 3:14-15; 2 Ne 31:20.

- ◀b
Es 62:3; Matt 25:21; 1 Pet 5:4.

- ◀13a
GS Gud, Guddommen – Gud Sønnen.

AFSNIT 67

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Hiram, Ohio, tidligt i november 1831. Anledningen var en særlig konference, hvor man overvejede og besluttede at udgive de åbenbaringer, som man allerede havde modtaget fra Herren gennem profeten (se indledningen til afsnit 1). William W. Phelps havde allerede etableret kirkens trykkeri i Independence, Missouri. Konferencen besluttede at udgive åbenbaringerne i Book of Commandments (Befalingernes Bog) og at trykke 10.000 eksemplarer (hvilket på grund af uforudsete vanskeligheder senere blev reduceret til 3.000 eksemplarer) Mange af brødrene aflagde højtideligt vidnesbyrd om, at de åbenbaringer, der på daværende tidspunkt var blevet samlet med henblik på udgivelse, virkelig var sande, sådan som det blev bevidnet af Helligånden, der blev udgydt over dem. I Joseph Smiths historie anføres det, at der, efter at den åbenbaring, der er kendt som afsnit 1, var blevet modtaget, havde været nogen diskussion om det sprog, der var anvendt i åbenbaringerne. Nærværende åbenbaring fulgte.

1-3: Herren hører sine ældsters bønner og våger over dem. 4-9: Han udfordrer den klogeste til at eftergøre den mindste af sine åbenbaringer. 10-14: Trofaste ældster skal blive levendegjort ved Ånden og se Guds ansigt.

1 Se og lyt, o I min kirkes [a]ældster, som har forsamlet jer, hvis bønner jeg har hørt, og hvis hjerte jeg kender, og hvis ønsker er steget op for mig.

2 Se, [a]mine øjne hviler på jer, og himlene og jorden er i mine hænder, og jeg har ret til at give evighedens rigdomme væk.

3 I forsøgte at bilde jer ind, at I skulle få den velsignelse, der var blevet stillet jer i udsigt; men se, sandelig siger jeg jer: Der var [a]frygt i jeres hjerte, og sandelig, dette er grunden til, at I ikke modtog.

4 Og se, jeg, Herren, giver jer et [a]vidnesbyrd om sandheden af disse befalinger, som ligger foran jer.

5 Jeres øjne har hvilet på min tjener Joseph Smith jun., og hans [a]sprog har I kendt til, og hans ufuldkommenheder har I kendt til; og i hjertet har I stræbt efter kundskab, så I kunne udtrykke dem på et sprog, der er bedre end hans; dette ved I også.

6 Se, udsøg jer i Befalingernes Bog den mindste, som er iblandt dem, og udpeg ham, som er den [a]klogeste iblandt jer;

7 eller hvis der er nogen iblandt jer, som kan skrive en ligesom den, da er I retfærdiggjort i at sige, at I ikke ved, om de er sande;

8 men hvis I ikke kan skrive en ligesom den, er I under fordømmelse, hvis I ikke [a]aflægger vidnesbyrd om, at de er sande.

9 For I ved, at der ikke er nogen uretfærdighed i dem, og det, der er [a]retfærdigt, kommer ned ovenfra, fra [b]lysenes Fader.

10 Og videre, sandelig siger jeg jer, at det er jeres privilegium, og til jer, der er blevet ordineret til denne tjenestegerning, giver jeg det løfte, at for så vidt I aflægger [a]misundelse og [b]frygt og [c]ydmyger jer over for mig, for I er ikke tilstrækkeligt ydmyge, skal [d]sløret sønderrives, og I skal [e]se mig og vide, at jeg er – ikke med det kødelige, ej heller med det naturlige sind, men med det åndelige.

11 For [a]ingen har nogen sinde i kødet set Gud uden at være blevet levendegjort af Guds Ånd.

12 Ej heller kan noget [a]naturligt menneske tåle Guds nærhed, ej heller nogen med kødeligt sind.

13 I er ikke i stand til at tåle Guds nærhed nu, ej heller englebetjening; fortsæt derfor i [a]tålmodighed, indtil I bliver gjort [b]fuldkomne.

14 Lad ikke jeres sind falde tilbage; og når I er [a]værdige, skal I, når jeg anser tiden for at være inde, se og erkende det, som er blevet overdraget jer ved min tjener Joseph Smith jun.s hænder. Amen.

- ◀1a
GS Ældste.

- ◀2a
Sl 34:16.

- ◀3a
GS Frygt.

- ◀4a
GS Sandhed; Vidnesbyrd.

- ◀5a
L&P 1:24.

- ◀6a
2 Ne 9:28-29, 42.

- ◀8a
GS Vidne (navneord).

- ◀9a
Moro 7:15-18.

- ◀b
Jak 1:17; L&P 50:24; 84:45; 88:49.

- ◀10a
GS Misundelse.

- ◀b
GS Frygt.

- ◀c
GS Ydmyg.

- ◀d
GS Slør.

- ◀e
L&P 88:68; 93:1; 97:16.

- ◀11a
JSO 2 Mos 33:20, 23 (Tillæg); Joh 1:18; 6:46; JSO 1 Joh 4:12 (Tillæg); L&P 84:19-22; Moses 1:11, 14.

- ◀12a
Mosi 3:19. GS Naturlige menneske.

- ◀13a
Rom 2:7. GS Tålmodighed.

- ◀b
Matt 5:48; 3 Ne 12:48.

- ◀14a
GS Værdig.

AFSNIT 68

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Hiram, Ohio, den 1. november 1831, som svar på en bøn om, at Herren ville tilkendegive sin hensigt med hensyn til Orson Hyde, Luke S. Johnson, Lyman E. Johnson og William E. McLellin. Selv om dele af denne åbenbaring var rettet til disse fire mænd, vedrører meget af indholdet hele kirken. Denne åbenbaring blev udvidet under Joseph Smiths ledelse, da den blev offentliggjort i 1835 udgaven af Lære og Pagter.

1-5: Når ældsterne bliver tilskyndet af Helligånden, er deres ord hellig skrift. 6-12: Ældster skal prædike og døbe og tegn følger sande troende. 13-24: Den førstefødte af Arons sønner kan tjene som den præsiderende biskop (dvs. besidde nøglerne til at kunne præsidere som biskop) under ledelse af Det Første Præsidentskab. 25-28: Forældre får befaling om at undervise deres børn i evangeliet. 29-35: De hellige skal overholde sabbatten, arbejde flittigt og bede.

1 Min tjener Orson Hyde blev ved sin ordination kaldet til at forkynde det evigtvarende evangelium ved den levende Guds [a]Ånd fra folk til folk og fra land til land i de ugudeliges forsamlinger, i deres synagoger ved at ræsonnere med og udlægge alle skrifterne for dem.

2 Og se, dette er et forbillede for alle dem, der er blevet ordineret til dette præstedømme, og som er blevet givet den mission at rejse ud –

3 og dette er forbilledet for dem, at de skal [a]tale, når de bliver tilskyndet af Helligånden.

4 Og hvad de end taler, når de bliver tilskyndet af [a]Helligånden, skal være hellig skrift, skal være Herrens vilje, skal være Herrens sind, skal være Herrens ord, skal være Herrens røst og Guds [b]kraft til frelse.

5 Se, dette er Herrens løfte til jer, o I mine tjenere.

6 Vær derfor ved godt mod og [a]frygt ikke, for jeg, Herren, er med jer og vil stå jer bi; og I skal aflægge vidnesbyrd om mig, ja, Jesus Kristus, at jeg er den levende Guds Søn, at jeg var, at jeg er, og at jeg kommer.

7 Dette er Herrens ord til dig, min tjener [a]Orson Hyde, og også til min tjener Luke Johnson og til min tjener Lyman Johnson og til min tjener William E. McLellin og til alle de trofaste ældster i min kirke:

8 [a]Drag I ud i al verden, [b]forkynd evangeliet for [c]hver skabning, idet I handler med den [d]myndighed, som jeg har givet jer, og [e]døber i Faderens og i Sønnens og i Helligåndens navn.

9 Og [a]den, som tror og bliver døbt, skal blive [b]frelst; og den, som ikke tror, skal blive [c]fordømt.

10 Og den, som tror, skal blive velsignet med [a]tegn, der følger ham, sådan som der står skrevet.

11 Og til jer skal det blive givet at kende [a]tidernes tegn og tegnene på Menneskesønnens komme;

12 og så mange, som Faderen aflægger vidnesbyrd om, dem skal der gives jer magt til at [a]besegle til evigt liv. Amen.

13 Og se, angående de øvrige emner ud over pagterne og befalingerne, så er de disse:

14 Det står endnu tilbage, når Herren anser tiden for at være inde, at indsætte andre [a]biskopper for kirken til at tjene på samme måde som den første;

15 og de skal være [a]højpræster, som er værdige, og de skal udpeges af [b]Det Første Præsidentskab for det melkisedekske præstedømme, medmindre de er bogstavelige efterkommere af [c]Aron.

16 Og hvis de er bogstavelige efterkommere af [a]Aron, har de en lovfæstet ret til embedet som biskop, hvis de er de førstefødte blandt Arons sønner;

17 for den førstefødte besidder retten til at præsidere over dette præstedømme og til dets [a]nøgler eller myndighed.

18 Intet menneske har en lovfæstet ret til dette embede, til at besidde nøglerne til dette præstedømme, medmindre han er [a]bogstavelig efterkommer og den førstefødte af Aron.

19 Men eftersom en [a]højpræst i det melkisedekske præstedømme har myndighed til at virke i alle de mindre embeder, kan han virke i [b]biskoppens embede, når der ikke kan findes en bogstavelig efterkommer af Aron, forudsat at han bliver kaldet og indsat og ordineret til denne magt under hænderne på Det Første Præsidentskab for det melkisedekske præstedømme.

20 Og også en bogstavelig efterkommer af Aron må udpeges af dette præsidentskab og findes værdig og [a]salves og [b]ordineres under dette præsidentskabs hænder, ellers er de ikke lovmæssigt bemyndiget til at virke i deres præstedømme.

21 Men i medfør af forordningen angående deres ret til præstedømmet, som overgår fra far til søn, kan de gøre krav på deres salvelse, hvis de på noget tidspunkt kan bevise deres afstamning eller får den at vide ved åbenbaring fra Herren under ovennævnte præsidentskabs hænder.

22 Og videre, ingen biskop eller højpræst, som bliver indsat til denne tjenestegerning, skal underkastes rettergang eller kendes skyldig i nogen lovovertrædelse, uden at det sker for [a]Det Første Præsidentskab i kirken;

23 og dersom han bliver fundet skyldig for dette præsidentskab ved vidneudsagn, der ikke kan drages i tvivl, skal han erklæres skyldig;

24 og hvis han omvender sig, skal han [a]tilgives i overensstemmelse med kirkens pagter og befalinger.

25 Og videre, for så vidt som [a]forældre, der har børn i Zion eller i nogen af hendes [b]stave, som er organiseret, ikke [c]lærer dem at forstå læren om omvendelse, tro på Kristus, den levende Guds Søn, og om dåb og Helligåndsgaven ved håndspålæggelse, når de er [d]otte år gamle, skal [e]synden hvile på forældrenes hoved.

26 For dette skal være en lov for indbyggerne i [a]Zion eller i enhver af hendes stave, som er organiseret.

27 Og deres børn skal [a]døbes til deres [b]synders forladelse, når de er [c]otte år gamle, og modtage håndspålæggelsen.

28 Og de skal også lære deres børn at [a]bede og at vandre retskaffent for Herren.

29 Og Zions indbyggere skal også iagttage [a]sabbatsdagen, så de holder den hellig.

30 Og Zions indbyggere skal også i al trofasthed huske deres arbejde, for så vidt som de er udpeget til at arbejde; for lediggængeren skal holdes i erindring for Herren.

31 Se, jeg, Herren, er ikke helt tilfreds med Zions indbyggere, for der findes [a]lediggængere blandt dem; og deres børn vokser også op i [b]ugudelighed; de [c]stræber heller ikke alvorligt efter evighedens rigdomme, men deres øjne er fulde af griskhed.

32 Dette burde ikke være således og må bringes til ophør blandt dem; lad derfor min tjener Oliver Cowdery bringe disse ord til Zions land.

33 Og den befaling giver jeg dem, at den, der ikke beder sine [a]bønner for Herren, når det er tid til det, lad ham blive holdt i [b]erindring over for den, der er dommer for mit folk.

34 Disse [a]ord er sande og troværdige; overtræd dem derfor ikke, og [b]træk heller ikke noget derfra.

35 Se, jeg er [a]Alfa og Omega, og [b]jeg kommer hurtigt. Amen.

- ◀1a
GS Helligånden.

- ◀3a
2 Pet 1:21; L&P 18:32; 42:16; 100:5.

- ◀4a
GS Helligånden; Åbenbaring.

- ◀b
Rom 1:16.

- ◀6a
Es 41:10.

- ◀7a
GS Hyde, Orson.

- ◀8a
L&P 1:2; 63:37.

- ◀b
GS Missionering; Prædike.

- ◀c
Mark 16:15.

- ◀d
GS Myndighed.

- ◀e
GS Døbe, dåb.

- ◀9a
Mark 16:16; L&P 20:25.

- ◀b
GS Frelse.

- ◀c
GS Fordømmelse.

- ◀10a
GS Tegn.

- ◀11a
GS Tidernes tegn.

- ◀12a
L&P 1:8; 132:49. GS Besegle.

- ◀14a
GS Biskop.

- ◀15a
L&P 72:1.

- ◀b
GS Første Præsidentskab.

- ◀c
GS Aron, Moses’ bror.

- ◀16a
L&P 107:15-17. GS Aronske præstedømme.

- ◀17a
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀18a
2 Mos 40:12-15; L&P 84:18; 107:13-16, 70-76.

- ◀19a
GS Højpræst.

- ◀b
GS Biskop.

- ◀20a
GS Salve.

- ◀b
GS Ordinere.

- ◀22a
GS Første Præsidentskab.

- ◀24a
GS Tilgive.

- ◀25a
GS Familie – Forældres ansvar.

- ◀b
GS Stav.

- ◀c
GS Undervisning.

- ◀d
L&P 18:42; 20:71.

- ◀e
Jakob 1:19; L&P 29:46-48.

- ◀26a
GS Zion.

- ◀27a
GS Døbe, dåb.

- ◀b
GS Syndsforladelse.

- ◀c
GS Ansvarlighed.

- ◀28a
GS Bøn.

- ◀29a
L&P 59:9-12. GS Sabbatsdagen.

- ◀31a
GS Doven.

- ◀b
GS Ugudelig.

- ◀c
L&P 6:7.

- ◀33a
GS Bøn.

- ◀b
GS Dømme; Revselse.

- ◀34a
Åb 22:6.

- ◀b
L&P 20:35; 93:24-25.

- ◀35a
GS Alfa og Omega.

- ◀b
L&P 1:12.

AFSNIT 69

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Hiram, Ohio, den 11. november 1831. Samlingen af åbenbaringer udset til snarlig udgivelse, var blevet godkendt på den særlige konference den 1. og 2. november. Den 3. november blev den åbenbaring, som heri optræder som afsnit 133 og senere blev kaldt Tillægget, tilføjet. Oliver Cowdery var tidligere blevet udpeget til at bringe manuskriptet med de udvalgte åbenbaringer og befalinger til Independence, Missouri til trykning. Han skulle også medbringe de penge, som var blevet doneret til opbygningen af kirken i Missouri. Denne åbenbaring pålægger John Whitmer at ledsage Oliver Cowdery, og giver også Whitmer besked på at rejse og indsamle historisk materiale i sin kaldelse som kirkens historiker og skriver.

1-2: John Whitmer skal ledsage Oliver Cowdery til Missouri. 3-8: Han skal også prædike og indsamle, optegne og nedskrive historiske oplysninger.

1 Lyt til mig, siger Herren jeres Gud, for min tjener [a]Oliver Cowderys skyld. Jeg anser det ikke for víst, at han skal betros de befalinger og penge, som han skal bringe til Zions land, uden at en, der er pålidelig og trofast, rejser med ham.

2 Derfor vil jeg, Herren, at min tjener [a]John Whitmer skal tage med min tjener Oliver Cowdery;

3 og også at han skal fortsætte med at skrive og udfærdige en [a]historisk optegnelse om alle de vigtige hændelser, som han observerer og får kendskab til angående min kirke;

4 og også at han modtager [a]råd og hjælp af min tjener Oliver Cowdery og andre.

5 Og ligeledes skal mine tjenere, som er ude omkring i verden, indsende beretningerne om deres [a]forvaltning til Zions land;

6 for Zions land skal være et hovedsæde og et sted, hvor man modtager og gør alt sådant.

7 Men lad min tjener John Whitmer rejse mange gange fra sted til sted og fra menighed til menighed, så han lettere kan få kundskab –

8 og prædike og forklare, skrive, afskrive, udvælge og indsamle alt det, der vil være til gavn for kirken og for de opvoksende slægtled, som skal vokse op i [a]Zions land, så de kan besidde det fra slægtled til slægtled for evigt og altid. Amen.

- ◀1a
GS Cowdery, Oliver.

- ◀2a
GS Whitmer, John.

- ◀3a
L&P 47:1-3; 85:1.

- ◀4a
GS Råd.

- ◀5a
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀8a
GS Zion.

AFSNIT 70

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Hiram, Ohio, den 12. november 1831. I profetens historie anføres det, at der blev afholdt fire særlige konferencer fra den 1. til og med den 12. november. Under den sidste af disse forsamlinger drøftede man den store betydning af de åbenbaringer, der senere ville blive udgivet som Book of Commandments (Befalingernes Bog) og derefter som Lære og Pagter. Denne åbenbaring blev givet efter at konferencen havde godkendt, at åbenbaringerne var »af samme værdi for kirken som alle jordens rigdomme.« Joseph Smiths historie henviser til åbenbaringerne som »kirkens grundvold i disse sidste dage og en gevinst for verden, fordi de viser, at nøglerne til vor frelsers riges hemmeligheder atter er blevet betroet mennesket.«

1-5: Der bliver udpeget forvaltere til at udgive åbenbaringerne. 6-13: De, som arbejder med det åndelige, er deres løn værd. 14-18: De hellige bør være lige, hvad angår det timelige.

1 Se og lyt, o I Zions indbyggere og alle I min kirkes folk, som er langt borte, og hør Herrens ord, som jeg giver til min tjener Joseph Smith jun. og også til min tjener Martin Harris og også til min tjener Oliver Cowdery og også til min tjener John Whitmer og også til min tjener Sidney Rigdon og også til min tjener William W. Phelps som befaling til dem.

2 For jeg giver dem en befaling; lyt og hør derfor, for så siger Herren til dem:

3 Jeg, Herren, har udpeget dem og ordineret dem til at være [a]forvaltere af de åbenbaringer og befalinger, som jeg har givet dem, og som jeg herefter skal give dem;

4 og et regnskab for denne forvaltning vil jeg kræve af dem på dommens dag.

5 Derfor har jeg givet dem – og dette er deres ansvar i Guds kirke – at forvalte dem og det, der angår dem, ja, udbyttet deraf.

6 Derfor giver jeg dem den befaling, at de ikke skal give dette til kirken, ej heller til verden;

7 men for så vidt som de får mere, end der behøves til deres fornødenheder og deres behov, skal det gives til mit [a]forrådshus;

8 og udbyttet skal helliges til Zions indbyggere og til deres slægter, for så vidt som de bliver [a]arvinger i overensstemmelse med rigets love.

9 Se, dette er, hvad Herren kræver af enhver i hans [a]forvaltning, sådan som jeg, Herren, har tildelt eller herefter skal tildele den til enhver.

10 Og se, ingen, der tilhører den levende Guds kirke, er fritaget for denne lov;

11 ja, hverken biskoppen, eller [a]agenten, som fører tilsyn med Herrens forrådshus, eller den, som er udpeget til en forvaltning over timelige sager.

12 Den, som er udpeget til at forvalte åndelige sager, han er [a]sin løn værd, ligesom de, som er udpeget til en forvaltning, der består i at forvalte timelige sager;

13 ja, i endnu rigeligere mål, hvilken rigelighed mangedobles for dem ved Åndens tilkendegivelser.

14 Dog skal I være [a]lige, hvad angår det timelige og det ikke modstræbende, ellers skal rigeligheden af Åndens tilkendegivelser blive holdt tilbage.

15 Se, denne [a]befaling giver jeg til mine tjenere til gavn for dem, mens de er her, som en tilkendegivelse af mine velsignelser på deres hoved og som en belønning for deres [b]flid og af hensyn til deres sikkerhed;

16 [a]til føde og til klæder; til en arvelod; til huse og jordlodder, i hvilke omstændigheder, jeg, Herren, end sætter dem, og hvorhen jeg, Herren, end sender dem.

17 For de har været [a]trofaste over meget og har gjort det vel, i og med de ikke har syndet.

18 Se, jeg, Herren, er [a]barmhjertig og vil velsigne dem, og de skal indgå til glæden ved alt dette. Således er det. Amen.

- ◀3a
1 Kor 4:1; L&P 72:20.

- ◀7a
L&P 72:9-10.

- ◀8a
L&P 38:20.

- ◀9a
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀11a
L&P 57:6.

- ◀12a
Luk 10:7.

- ◀14a
L&P 49:20. GS Indvielsesloven.

- ◀15a
5 Mos 10:12-13.

- ◀b
GS Flid.

- ◀16a
L&P 59:16-20.

- ◀17a
Matt 25:21-23.

- ◀18a
GS Barmhjertighed.

AFSNIT 71

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith og Sidney Rigdon i Hiram, Ohio, den 1. december 1831. Profeten fortsatte med at oversætte Bibelen med Sidney Rigdon som skriver, indtil denne åbenbaring blev modtaget, på hvilket tidspunkt dette arbejde midlertidigt blev lagt til side, så de kunne udføre den befaling, der bliver givet heri. Brødrene skulle drage ud og prædike for at formilde de uvenlige følelser, som havde udviklet sig mod kirken som følge af udgivelsen af nogle breve skrevet af Ezra Booth, som var faldet fra.

1-4: Joseph Smith og Sidney Rigdon bliver sendt ud for at forkynde evangeliet. 5-11: De helliges fjender skal blive beskæmmet.

1 Se, så siger Herren til jer, mine tjenere Joseph Smith jun. og [a]Sidney Rigdon, at den tid er sandelig kommet, hvor jeg anser det for nødvendigt og afgørende, at I åbner munden for at [b]forkynde mit evangelium, og det, der hører riget til, idet I forklarer dets [c]hemmeligheder ud fra skrifterne i overensstemmelse med den tildeling af Ånd og kraft, der skal blive givet jer, sådan som jeg vil.

2 Sandelig siger jeg jer: Forkynd det for verden i de omkringliggende egne og også i kirken i en vis periode, ja, indtil det bliver tilkendegivet for jer.

3 Sandelig, dette er en mission for en vis periode, som jeg giver jer.

4 Arbejd derfor i min vingård. Giv en opfordring til jordens indbyggere, og aflæg vidnesbyrd, og bered vejen for de befalinger og åbenbaringer, som skal komme.

5 Se nu, dette er visdom; den, der læser, lad ham også [a]forstå og [b]modtage;

6 for til ham, der modtager, skal det gives i [a]større mål, ja, kraft.

7 [a]Bring derfor jeres fjender til tavshed; opfordr dem til at [b]møde jer både offentligt og privat; og for så vidt som I er trofaste, skal deres skam blive gjort kendt.

8 Lad dem derfor komme frem med deres stærkeste argumenter mod Herren.

9 Sandelig, så siger Herren til jer: [a]Intet våben, som smedes imod jer, skal nå sit mål;

10 og hvis nogen opløfter sin røst imod jer, skal han blive beskæmmet, når jeg anser tiden for at være inde.

11 Hold derfor mine befalinger; de er sande og troværdige. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Rigdon, Sidney.

- ◀b
GS Missionering.

- ◀c
L&P 42:61, 65.

- ◀5a
GS Forståelse.

- ◀b
Alma 12:9-11.

- ◀6a
Matt 13:12.

- ◀7a
Moses 7:13-17.

- ◀b
L&P 63:37; 68:8-9.

- ◀9a
Es 54:17.

AFSNIT 72

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 4. december 1831. Adskillige ældster og medlemmer havde forsamlet sig for at lære deres pligt at kende og for at blive yderligere opbygget i kirkens lære. Dette afsnit er en sammenskrivning af tre åbenbaringer, der blev modtaget samme dag. I versene 1 til og med 8 gives Newel K. Whitneys kaldelse til biskop til kende. Han blev derefter kaldet og ordineret, hvorefter versene 9 til og med 23 blev modtaget, hvilke giver yderligere oplysninger om en biskops pligter. Derefter blev versene 24 til og med 26, der giver instruktioner om indsamlingen til Zion, givet.

1-8: Ældster skal aflægge regnskab for deres forvaltning over for biskoppen. 9-15: Biskoppen fører tilsyn med forrådshuset og tager sig af de fattige og trængende. 16-26: Biskopper skal bekræfte ældsters værdighed.

1 Hør og lyt til Herrens røst, o I, som er forsamlet, og som er [a]højpræsterne i min kirke, til hvem [b]riget og magten er blevet givet.

2 For sandelig, så siger Herren: Jeg anser det for nødvendigt, at der for jer eller blandt jer udpeges en [a]biskop for kirken i denne del af Herrens vingård.

3 Og sandelig, i denne sag har I handlet klogt, for Herren kræver af hver [a]forvalters hånd, at han aflægger et [b]regnskab for sin [c]forvaltning både i tid og evighed.

4 For den, der er trofast og [a]vís i tid, bliver regnet for værdig til at arve de [b]boliger, som er beredt for ham af min Fader.

5 Sandelig siger jeg jer: Ældsterne i menigheden i denne del af min [a]vingård skal aflægge et regnskab for deres forvaltning over for den biskop, som vil blive udpeget af mig i denne del af min vingård.

6 Disse skal foreligge nedskrevet, så de kan overdrages til biskoppen i Zion.

7 Og [a]biskoppens pligt skal gøres kendt ved de befalinger, som er blevet givet, og ved konferencens røst.

8 Og se, sandelig siger jeg jer: Min tjener [a]Newel K. Whitney er den mand, der skal udpeges og ordineres til denne magt. Dette er Herren jeres Guds, jeres forløsers, vilje. Således er det. Amen.

9 Herrens ord, som tillæg til den lov, der er blevet givet, og hvori han kundgør den pligt, der påhviler biskoppen, som er blevet ordineret for menigheden i denne del af vingården, hvilken pligt sandelig er denne:

10 At føre tilsyn med Herrens [a]forrådshus; at modtage midler fra menigheden i denne del af vingården;

11 at modtage et regnskab fra ældsterne, sådan som det tidligere er blevet befalet; og at [a]tilgodese deres behov, idet de selv skal betale for det, som de modtager, for så vidt som de har noget at betale med;

12 så dette også kan blive helliget til gavn for kirken, til de fattige og trængende.

13 Og [a]den, der ikke har noget at betale med, for ham skal der opstilles et regnskab, som skal overdrages til biskoppen i Zion, som skal betale gælden ud af det, som Herren lægger i hans hænder.

14 Og arbejdsindsatsen fra de trofaste, som arbejder med åndelige sager, med at forvalte evangeliet og det, som hører riget til, for kirken og for verden, skal modregnes i gælden til biskoppen i Zion;

15 således kommer det fra kirken; for i henhold til [a]loven skal enhver, som kommer op til Zion, lægge alt frem for biskoppen i Zion.

16 Og se, sandelig siger jeg jer, at eftersom enhver ældste i denne del af vingården skal aflægge regnskab for sin forvaltning over for biskoppen i denne del af vingården –

17 så medfører en [a]attest fra dommeren, eller biskoppen, i denne del af vingården til biskoppen i Zion, at enhver anses for antagelig og for at have opfyldt alt for at få en arvelod og for at blive modtaget som en klog [b]forvalter og trofast arbejder;

18 ellers skal han ikke antages af biskoppen i Zion.

19 Og se, sandelig siger jeg jer: Lad enhver ældste, som aflægger regnskab for biskoppen for kirken i denne del af vingården, blive anbefalet af den menighed eller de menigheder, hvori han arbejder, så han kan gøre sig selv og sine regnskaber antagelige på alle måder.

20 Og videre, lad mine tjenere, som er udpeget som forvaltere over min kirkes [a]litterære anliggender, kunne gøre krav på hjælp fra biskoppen eller biskopperne til alt –

21 for at [a]åbenbaringerne kan blive udgivet og udgå til jordens ender; og også for at de kan skaffe midler, som skal gavne kirken på alle måder;

22 og også for at de kan gøre sig antagelige i enhver henseende og blive regnet for kloge forvaltere.

23 Og se nu, dette skal være et forbillede for alle de vidtstrakte grene af min kirke, i hvilket land de end bliver oprettet. Og nu slutter jeg mine ord. Amen.

24 Nogle få ord som tillæg til rigets love angående kirkens medlemmer – de, som af den hellige Ånd er [a]udpeget til at drage op til Zion, og de, som det er forundt at drage op til Zion –

25 lad dem medbringe en attest til biskoppen fra tre af kirkens ældster eller en attest fra biskoppen;

26 ellers skal den, der drager op til Zions land, ikke blive regnet for en klog forvalter. Dette er også et forbillede. Amen.

- ◀1a
L&P 68:14-19.

- ◀b
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀2a
GS Biskop.

- ◀3a
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀b
L&P 42:32; 104:11-13.

- ◀c
Luk 19:11-27.

- ◀4a
Matt 24:45-47.

- ◀b
L&P 59:2.

- ◀5a
GS Herrens vingård.

- ◀7a
L&P 42:31; 46:27; 58:17-18; 107:87-88.

- ◀8a
GS Whitney, Newel K.

- ◀10a
L&P 70:7-11; 78:3. GS Forrådshus.

- ◀11a
L&P 75:24.

- ◀13a
GS Fattig.

- ◀15a
L&P 42:30-31. GS Indvielsesloven.

- ◀17a
L&P 20:64, 84.

- ◀b
L&P 42:32.

- ◀20a
L&P 70:3-5.

- ◀21a
GS Lære og Pagter.

- ◀24a
GS Kalde, kaldet af Gud.

AFSNIT 73

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith og Sidney Rigdon i Hiram, Ohio, den 10. januar 1832. Siden begyndelsen af den foregående måned havde profeten og Sidney været optaget af at prædike, og derved var der opnået meget med hensyn til at mildne de ugunstige følelser, der var opstået mod kirken (se indledningen til afsnit 71).

1-2: Ældsterne skal fortsætte med at prædike. 3-6: Joseph Smith og Sidney Rigdon skal fortsætte med at oversætte Bibelen, indtil den er færdigoversat.

1 For sandelig, så siger Herren: Jeg anser det for nødvendigt, at [a]de fortsætter med at prædike evangeliet og med at formane menighederne i de omkringliggende egne indtil konferencen;

2 og se, da skal deres respektive missioner blive gjort kendt for dem ved [a]konferencens stemme.

3 Se, sandelig siger jeg jer, mine tjenere Joseph Smith jun. og Sidney Rigdon, siger Herren: Det er [a]nødvendigt at [b]oversætte igen

4 og, for så vidt som det lader sig gøre, at prædike i de omkringliggende egne indtil konferencen; og efter den er det nødvendigt at fortsætte arbejdet med at oversætte, indtil det er tilendebragt.

5 Og lad dette være et mønster for ældsterne, indtil de får videre underretning, sådan som der er skrevet.

6 Se, jeg giver jer ikke mere på dette tidspunkt. [a]Bind op om lænderne, og vær alvorlige. Således er det. Amen.

- ◀1a
DVS de andre, som var på mission; se L&P 57-68.

- ◀2a
L&P 20:63.

- ◀3a
DVS Joseph og Sidney havde tidligere fået befaling om at holde op med at oversætte Bibelen og i stedet forkynde evangeliet. L&P 71:2.

- ◀b
L&P 45:60-61; 76:15. GS Joseph Smiths Oversættelse (JSO).

- ◀6a
1 Pet 1:13.

AFSNIT 74

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith i Wayne County, New York i 1830. Endog før organiseringen af kirken var der opstået spørgsmål om den rette måde at døbe på, hvilket førte Profeten til at søge svar på emnet. I Joseph Smiths historie anføres det, at denne åbenbaring er en forklaring på Første Korintherbrev 7:14, et skriftsted, der ofte var blevet brugt til at retfærdiggøre barnedåb.

1-5: Paulus råder kirken på hans tid til ikke at holde Moseloven. 6-7: Små børn er hellige og er helliggjorte i kraft af forsoningen.

1 For den [a]ikke-troende mand er helliggjort ved hustruen, og den ikke-troende hustru er helliggjort ved manden; ellers ville jeres børn jo være urene, men nu er de hellige.

2 Se, i apostlenes dage blev loven om omskærelse praktiseret blandt alle de jøder, som ikke troede på Jesu Kristi evangelium.

3 Og det skete, at der opstod en heftig [a]strid blandt folket angående loven om [b]omskærelse, for den ikke-troende nærede ønske om, at hans børn skulle omskæres og blive underlagt [c]Moseloven, hvilken lov var blevet opfyldt.

4 Og det skete, at de børn, der var blevet opdraget i lydighed mod Moseloven, gav agt på deres fædres [a]overleveringer og troede ikke på Kristi evangelium, hvorved de blev vanhellige.

5 Af denne grund skrev apostlen derfor til kirken og gav dem en befaling, ikke af Herren, men af sig selv, om, at en troende ikke skulle [a]forene sig med en ikke-troende; medmindre de opgav [b]Moseloven,

6 så deres børn kunne forblive uomskårne; og så den overlevering kunne blive afskaffet, som siger, at små børn er vanhellige; for den fandtes blandt jøderne;

7 men små [a]børn er [b]hellige, idet de er blevet [c]helliggjort ved Jesu Kristi [d]forsoning; og det er det, skrifterne betyder.

- ◀1a
1 Kor 7:14-19.

- ◀3a
ApG 15:1-35; Gal 2:1-5.

- ◀b
GS Omskærelse.

- ◀c
GS Moseloven.

- ◀4a
GS Overleveringer.

- ◀5a
GS Ægteskab – Blandet ægteskab.

- ◀b
2 Ne 25:24-27.

- ◀7a
Moro 8:8-15; L&P 29:46-47; 137:10.

- ◀b
GS Hellig (tillægsord).

- ◀c
GS Frelse – Børns frelse.

- ◀d
GS Forsoning.

AFSNIT 75

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Amherst, Ohio, den 25. januar 1832. Dette afsnit består af to separate åbenbaringer (den første i versene 1 til og med 22 og den anden i versene 23 til og med 36), der blev givet samme dag. Anledningen var en konference i hvilken Joseph Smith blev opretholdt og ordineret til præsident for det høje præstedømme. Visse ældster, ønskede at få mere at vide om deres umiddelbare pligter. Disse åbenbaringer fulgte.

1-5: Trofaste ældster, som prædiker evangeliet, skal vinde evigt liv. 6-12: Bed om at få Talsmanden, som skal lære jer alt. 13-22: Ældster skal sidde til doms over dem, som forkaster deres budskab. 23-36: Familier til missionærer skal modtage hjælp fra kirken.

1 Sandelig, sandelig siger jeg jer, jeg, som taler ved min [a]Ånds røst, ja, [b]Alfa og Omega, jeres Herre og jeres Gud:

2 Lyt, o I, som har indgivet jeres navne med henblik på at drage ud for at forkynde mit evangelium og for at [a]beskære min [b]vingård.

3 Se, jeg siger jer, at det er min vilje, at I skal drage ud og ikke vente, ej heller være [a]uvirksomme, men arbejde af al kraft,

4 idet I opløfter jeres røst som med en basuns lyd og [a]forkynder [b]sandheden i overensstemmelse med de åbenbaringer og befalinger, som jeg har givet jer.

5 Og således skal I, hvis I er trofaste, få mange [a]neg lagt på ryggen og blive [b]kronet med [c]ære og [d]herlighed og [e]udødelighed og [f]evigt liv.

6 Derfor, sandelig siger jeg til min tjener William E. McLellin: Jeg [a]tilbagekalder det hverv, jeg pålagde ham, om at rejse til de østlige lande;

7 og jeg giver ham et nyt hverv og en ny befaling, hvorved jeg, Herren, [a]revser ham for hans hjertes [b]murren;

8 og han syndede; alligevel tilgiver jeg ham og siger igen til ham: Drag du til de sydlige lande.

9 Og lad min tjener Luke Johnson drage med ham og forkynde det, som jeg har befalet dem –

10 idet de påkalder Herrens navn om at få [a]Talsmanden, der skal lære dem alt det, der er nødvendigt for dem –

11 og altid [a]beder, så de ikke mister modet; og for så vidt som de gør dette, vil jeg være med dem lige indtil enden.

12 Se, dette er Herren jeres Guds vilje angående jer. Således er det. Amen.

13 Og videre, sandelig, så siger Herren: Lad min tjener [a]Orson Hyde og min tjener [b]Samuel H. Smith begive sig af sted til de østlige lande og forkynde det, som jeg har befalet dem; og for så vidt som de er trofaste, se, da vil jeg være [c]med dem lige indtil enden.

14 Og videre, sandelig siger jeg til min tjener Lyman Johnson og til min tjener [a]Orson Pratt: De skal også begive sig af sted til de østlige lande; og se, jeg er også med dem lige indtil enden.

15 Og videre siger jeg til min tjener Asa Dodds og til min tjener Calves Wilson: De skal også begive sig af sted til de vestlige lande og forkynde mit evangelium, sådan som jeg har befalet dem.

16 Og den, som er trofast, skal overvinde alt og skal blive [a]løftet op på den yderste dag.

17 Og videre siger jeg til min tjener Major N. Ashley og min tjener Burr Riggs: Lad dem også begive sig af sted til det sydlige land.

18 Ja, lad alle disse begive sig af sted, sådan som jeg har befalet dem, idet de går fra hus til hus og fra landsby til landsby og fra by til by.

19 Og ethvert hus, som I træder ind i, og hvor de modtager jer, over det hus skal I efterlade jeres velsignelse.

20 Og ethvert hus, som I træder ind i, og hvor de ikke modtager jer, det hus skal I hastigt forlade og ryste [a]støvet af fødderne som et vidnesbyrd imod dem.

21 Og I skal blive fyldt med [a]fryd og glæde; og vid dette, at på dommens dag skal I være [b]dommere over det hus og dømme dem skyldige;

22 og det skal være tåleligere for hedningerne på dommens dag end for det hus; [a]bind derfor op om lænderne og vær trofaste, så skal I overvinde alt og blive løftet op på den yderste dag. Således er det. Amen.

23 Og videre, så siger Herren til jer, o, I min kirkes ældster, som har indgivet jeres navn, for at I kunne få hans vilje at vide angående jer –

24 se, jeg siger jer, at det er kirkens pligt at hjælpe til med at underholde familierne til dem, og også at underholde familierne til dem, som er kaldet og nødvendigvis må sendes ud i verden for at forkynde evangeliet for verden.

25 Derfor giver jeg, Herren, jer denne befaling, at I skal skaffe et sted til jeres familie, for så vidt som jeres brødre er villige til at åbne hjertet.

26 Og lad ingen af dem, som kan skaffe et sted til deres familie og underhold fra kirken til dem, undlade at drage ud i verden, enten mod øst eller mod vest eller mod nord eller mod syd.

27 Lad dem bede, så skal de få, banke på, så skal der lukkes op for dem, og det skal kundgøres fra det høje, ja, ved [a]Talsmanden, hvor de skal drage hen.

28 Og videre, sandelig siger jeg jer, at enhver mand, der er nødt til selv at [a]forsørge sin [b]familie, lad ham forsørge dem, så skal han ingenlunde miste sin krone; og lad ham arbejde i kirken.

29 Lad enhver være [a]flittig i alt. Og [b]lediggængeren skal ikke have plads i kirken, medmindre han omvender sig og ændrer sin adfærd.

30 Lad derfor min tjener Simeon Carter og min tjener Emer Harris være forenede i tjenestegerningen;

31 og ligeledes min tjener Ezra Thayre og min tjener [a]Thomas B. Marsh;

32 ligeledes min tjener Hyrum Smith og min tjener Reynolds Cahoon;

33 og ligeledes min tjener Daniel Stanton og min tjener Seymour Brunson;

34 og ligeledes min tjener Sylvester Smith og min tjener Gideon Carter;

35 og ligeledes min tjener Ruggles Eames og min tjener Stephen Burnett;

36 og ligeledes min tjener Micah B. Welton og også min tjener Eden Smith. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Åbenbaring.

- ◀b
Åb 1:8. GS Alfa og Omega.

- ◀2a
Jakob 5:62.

- ◀b
GS Herrens vingård.

- ◀3a
GS Doven.

- ◀4a
GS Missionering.

- ◀b
L&P 19:37.

- ◀5a
Sl 126:6; Alma 26:5.

- ◀b
GS Krone.

- ◀c
GS Ære.

- ◀d
GS Herlighed.

- ◀e
GS Udødelighed.

- ◀f
GS Evigt liv.

- ◀6a
L&P 66.

- ◀7a
GS Revselse.

- ◀b
GS Murre; Tanker.

- ◀10a
Joh 14:26. GS Talsmand.

- ◀11a
2 Ne 32:9.

- ◀13a
GS Hyde, Orson.

- ◀b
GS Smith, Samuel H.

- ◀c
Matt 28:19-20.

- ◀14a
GS Pratt, Orson.

- ◀16a
L&P 5:35.

- ◀20a
Matt 10:14; Luk 10:11-12; L&P 24:15; 60:15.

- ◀21a
Matt 5:11-12.

- ◀b
GS Dømme.

- ◀22a
Ef 6:14; L&P 27:15-18.

- ◀27a
2 Ne 32:5; L&P 8:2. GS Helligånden.

- ◀28a
1 Tim 5:8; L&P 83:2.

- ◀b
GS Familie.

- ◀29a
GS Flid.

- ◀b
GS Doven.

- ◀31a
GS Marsh, Thomas B.

AFSNIT 76

Et syn givet til profeten Joseph Smith og Sidney Rigdon i Hiram, Ohio, den 16. februar 1832. Umiddelbart før optegnelsen af dette syn anføres det i Joseph Smiths historie: »Efter at jeg var vendt tilbage fra konferencen i Amherst, genoptog jeg oversættelsen af skrifterne. Af forskellige åbenbaringer, som var blevet modtaget, var det åbenbart, at mange vigtige punkter vedrørende menneskets frelse var blevet fjernet fra Bibelen eller var gået tabt, før den blev samlet. Det syntes selvindlysende ud fra de sandheder, der var tilbage, at hvis Gud belønner enhver efter de gerninger, han har gjort i legemet, så må ordet ›Himlen‹, som betegnelse for de helliges evige hjem, omfatte flere riger end ét. I overensstemmelse hermed … så jeg og ældste Rigdon, mens vi var i færd med at oversætte Johannesevangeliet, følgende syn« På det tidspunkt hvor dette syn blev givet var profeten i gang med at oversætte Johannes 5:29.

1-4: Herren er Gud. 5-10: Rigets hemmeligheder skal blive åbenbaret for alle de trofaste. 11-17: Alle skal komme frem i de retfærdiges eller de uretfærdiges opstandelse. 18-24: Indbyggerne i mange verdener er i kraft af Jesu Kristi forsoning født som Guds sønner og døtre. 25-29: En af Guds engle faldt og blev Djævelen. 30-49: Fortabelsens sønner lider evig fordømmelse; alle andre opnår en grad af frelse. 50-70: Den herlighed og belønning, som ophøjede væsener i det celestiale rige opnår, bliver beskrevet. 71-80: De, som arver det terrestriale rige, bliver beskrevet. 81-113: Tilstanden for dem i de telestiale, terrestriale og celestiale herligheder bliver forklaret. 114-119: De trofaste kan få lov til at se og forstå Guds riges hemmeligheder ved den hellige Ånds kraft.

1 [a]Hør, o I himle, og lån øre, o jord, og fryd jer, I indbyggere deraf, for Herren er [b]Gud, og der er [c]ingen anden [d]frelser end ham.

2 [a]Stor er hans visdom, [b]forunderlige er hans veje, og omfanget af hans gerninger kan ingen udgranske.

3 Hans [a]hensigter slår ikke fejl, ej heller er der nogen, der kan holde hans hånd tilbage.

4 Fra evighed til evighed er han [a]den samme, og [b]hans år har ingen ende.

5 For så siger Herren: Jeg, Herren, er [a]barmhjertig og nådig mod dem, der [b]frygter mig, og finder glæde i at ære dem, som [c]tjener mig i retfærdighed og i sandhed indtil enden.

6 Stor skal deres belønning være og evig skal deres [a]herlighed være.

7 Og for dem vil jeg [a]åbenbare alle [b]hemmeligheder, ja, alle mit riges skjulte hemmeligheder fra fordums dage, og i kommende tider vil jeg kundgøre dem min gode vilje angående alt det, der hører mit rige til.

8 Ja, endog evighedens undere skal de kende, og det tilkommende vil jeg vise dem, ja, hvad der skal ske i mange slægtled.

9 Og deres [a]visdom skal være stor, og deres [b]forståelse nå til himlen; og for dem skal [c]de vises visdom forgå, og de kloges forståelse skal blive til intet.

10 For ved min [a]Ånd vil jeg [b]oplyse dem, og ved min [c]kraft vil jeg kundgøre min viljes hemmeligheder for dem – ja, endog det, som [d]øjet ikke har set, ej heller øret hørt, eller ikke er kommet ind i menneskets hjerte.

11 Vi, Joseph Smith jun. og Sidney Rigdon, der den sekstende dag i februar i det Herrens år et tusinde otte hundrede og toogtredive var [a]grebet af Ånden –

12 ved [a]Åndens kraft blev vore [b]øjne åbnet, og vor forstand blev oplyst, så vi kunne se og forstå det, som hører Gud til –

13 ja, det, som var fra begyndelsen, førend verden blev til, og som var blevet bestemt af Faderen ved hans enbårne Søn, som var i Faderens favn, ja, fra [a]begyndelsen;

14 om hvem vi aflægger vidnesbyrd; og det vidnesbyrd, som vi aflægger, er Jesu Kristi evangeliums fylde, han, som er Sønnen, og som vi så, og med hvem vi [a]samtalte i det himmelske [b]syn.

15 For mens vi var beskæftiget med [a]oversættelsen, som Herren havde pålagt os, kom vi til det niogtyvende vers i det femte kapitel af Johannesevangeliet, der blev givet os som følger –

16 og som handler om de dødes opstandelse, angående dem, som skal [a]høre [b]Menneskesønnens røst:

17 »og skal komme frem – de, som har [a]gjort det gode, i de [b]retfærdiges [c]opstandelse; og de, som har gjort det onde, i de uretfærdiges opstandelse.«

18 Se, dette vakte vor forundring, for det blev givet os af Ånden.

19 Og mens vi [a]mediterede over dette, rørte Herren ved vor forstands øjne, og de blev åbnet, og Herrens herlighed strålede om os.

20 Og vi så [a]Sønnens herlighed ved [b]Faderens [c]højre hånd og modtog af hans fylde;

21 og så de hellige [a]engle og dem, som er [b]helliggjort, foran hans trone, mens de tilbad Gud og Lammet, de, som [c]tilbeder ham for evigt og altid.

22 Og se, efter de mange vidnesbyrd, som er blevet givet om ham, er dette det [a]vidnesbyrd, det seneste af dem alle, som vi giver om ham: At han [b]lever!

23 For vi [a]så ham, ja, ved [b]Guds højre hånd; og vi hørte røsten aflægge vidnesbyrd om, at han er Faderens [c]Enbårne –

24 at ved [a]ham og gennem ham og af ham, bliver og blev [b]verdenerne skabt, og deres indbyggere er født som [c]Guds sønner og døtre.

25 Og dette så vi også og aflægger vidnesbyrd om, at [a]en af Guds engle, som havde myndighed i Guds nærhed, og som gjorde oprør mod den enbårne Søn, som Faderen elskede, og som var i Faderens favn, blev styrtet ned fra Guds og Sønnens nærhed

26 og blev kaldt Fortabelse, for himlene græd over ham – det var [a]Lucifer, en af morgengryets sønner.

27 Og vi så, og se, [a]han er falden! Er falden, ja, selv en af morgengryets sønner!

28 Og mens vi endnu var grebet af Ånden, befalede Herren os, at vi skulle skrive synet ned; for vi så Satan, [a]den gamle slange, ja, [b]Djævelen, som gjorde [c]oprør mod Gud og forsøgte at tage riget fra vor Gud og hans Kristus –

29 derfor fører han [a]krig mod Guds hellige og omringer dem på alle sider.

30 Og vi så i et syn, hvordan de, mod hvem han førte krig, og hvem han overvandt, led, for således lød Herrens røst til os:

31 Så siger Herren om alle dem, som kender min magt og har fået del deri og ved Djævelens magt har ladet sig [a]overvinde og frasige sandheden og trodse min magt –

32 de er dem, som er [a]fortabelsens [b]sønner, om hvem jeg siger, at det havde været bedre for dem aldrig at være blevet født;

33 for de er vredens kar, dømt til at lide Guds vrede sammen med Djævelen og hans engle i evighed;

34 om hvem jeg har sagt, at der ikke er nogen [a]tilgivelse i denne verden, ej heller i den tilkommende verden –

35 eftersom de har [a]fornægtet den hellige Ånd efter at have modtaget den, og har fornægtet Faderens enbårne Søn, idet de har [b]korsfæstet ham for sig selv og åbenlyst har gjort ham til skamme.

36 Dette er dem, der skal gå bort til [a]søen af ild og svovl sammen med Djævelen og hans engle –

37 og de eneste, over hvem den anden [a]død skal have magt;

38 ja, sandelig, de [a]eneste, som, når Herren anser tiden for at være inde, ikke skal blive forløst efter at have lidt hans vrede.

39 For alle de øvrige skal i kraft af de dødes [a]opstandelse blive [b]bragt frem som følge af [c]Lammets triumf og herlighed, han, som blev slået ihjel, og som var i Faderens favn, førend verdenerne blev skabt.

40 Og dette er [a]evangeliet, de glædelige tidender, som røsten fra himlene bevidnede for os:

41 At han kom til verden, nemlig Jesus, for at blive [a]korsfæstet for verden og for at [b]bære [c]verdens synder og for at [d]helliggøre verden og at [e]rense den for al uretfærdighed;

42 for at alle, som Faderen har givet i hans magt og skabt ved ham, kunne blive [a]frelst ved ham;

43 som herliggør Faderen og frelser alt, hvad hans hænder har skabt, med undtagelse af disse, fortabelsens sønner, som fornægter Sønnen, efter at Faderen har åbenbaret ham.

44 Derfor frelser han alle undtagen dem – de skal gå bort til [a]evigtvarende [b]straf, som er uendelig straf, som er evig straf, for at regere sammen med [c]Djævelen og hans engle i evighed, hvor deres [d]maddiker ikke dør og ilden ikke slukkes, hvilket er deres pine –

45 og [a]enden derpå, eller stedet for det, eller deres pine, er der ingen, der kender;

46 ej heller blev det åbenbaret, ej heller er det, ej heller skal det blive åbenbaret for nogen, undtagen for dem, der får del deri;

47 dog viser jeg, Herren, det for mange i syner, men lukker straks for det igen;

48 enden, vidden, højden, [a]dybden eller elendigheden af den forstår de derfor ikke, ej heller andre end dem, der er [b]bestemt til denne [c]fordømmelse.

49 Og vi hørte røsten sige: Skriv synet ned, for se, dette er enden på synet om de ugudeliges lidelser.

50 Og igen aflægger vi vidnesbyrd – for vi så og hørte, og dette er [a]vidnesbyrdet om Kristi evangelium angående dem, der skal komme frem i de retfærdiges [b]opstandelse –

51 de er dem, der modtog vidnesbyrd om Jesus og [a]troede på hans navn og blev [b]døbt [c]i lighed med hans begravelse ved at blive [d]begravet i vandet i hans navn, og dette i overensstemmelse med den befaling, som han har givet –

52 så de ved at holde hans befalinger kunne blive [a]tvættet og [b]renset for alle deres synder og modtage den hellige Ånd ved [c]håndspålæggelse af den, der er [d]ordineret og beseglet til denne [e]magt;

53 og som sejrer ved tro og bliver [a]beseglet ved [b]forjættelsens hellige Ånd, som Faderen udgyder over alle dem, der er retfærdige og trofaste.

54 De er dem, som er den [a]Førstefødtes menighed.

55 De er dem, i hvis hænder Faderen har givet [a]alt –

56 de er dem, som er [a]præster og konger, og som har modtaget af hans fylde og af hans herlighed;

57 og er den Højestes [a]præster af Melkisedeks orden, der var efter [b]Enoks orden, der var efter den enbårne Søns [c]orden.

58 Derfor er de, som der står skrevet, [a]guder, nemlig [b]Guds [c]sønner –

59 derfor er [a]alt deres, det være sig liv eller død eller det nuværende eller det tilkommende, alt er deres, og de er Kristi, og Kristus er Guds.

60 Og de skal [a]overvinde alt.

61 Lad derfor ingen være [a]stolt af mennesket, men lad ham hellere være [b]stolt af Gud, som skal [c]lægge alle fjender under sine fødder.

62 Disse skal [a]bo [b]sammen med Gud og hans Kristus for evigt og altid.

63 Disse er [a]dem, som han skal bringe med sig, når han [b]kommer i himlens skyer for at [c]regere på jorden over sit folk.

64 Disse er dem, som skal få del i den [a]første opstandelse.

65 Disse er dem, som skal komme frem i de [a]retfærdiges opstandelse.

66 Disse er dem, som er kommet til [a]Zions [b]bjerg og til den levende Guds by, det himmelske sted, det helligste af alle.

67 Disse er dem, som er kommet til en utallig skare af engle, til [a]Enoks og den [b]Førstefødtes almindelige forsamling og menighed.

68 Disse er dem, hvis navne er [a]nedskrevet i himlen, hvor Gud og Kristus er [b]dommer over alle.

69 Disse er dem, som er [a]retfærdige mennesker, gjort [b]fuldkomne ved Jesus, den [c]nye pagts formidler, som udvirkede denne fuldkomne [d]forsoning ved udgydelsen af sit eget [e]blod.

70 Disse er dem, hvis legemer er [a]celestiale, hvis [b]herlighed er som [c]solens, ja, Guds herlighed, han, der er den højeste af alle, og på hvis herlighed solen på himmelhvælvingen er beskrevet som værende et sindbillede.

71 Og videre, vi så den [a]terrestriale verden, og se, disse er dem, som er af det terrestriale, og hvis herlighed er forskellig fra den Førstefødtes menigheds, der har modtaget Faderens fylde, ligesom [b]månens er forskellig fra solens på himmelhvælvingen.

72 Se, disse er dem, der døde [a]uden [b]lov;

73 og også dem, som er de menneskers [a]ånder, som blev holdt i [b]fængsel, og som Sønnen besøgte og [c]prædikede [d]evangeliet for, for at de kunne blive dømt på samme måde som mennesker i kødet;

74 og som ikke modtog [a]vidnesbyrdet om Jesus i kødet, men modtog det senere.

75 Disse er dem, som er jordens hæderlige mennesker, der blev forblindet af menneskers listighed.

76 Disse er dem, som modtager af hans herlighed, men ikke af hans fylde.

77 Disse er dem, som modtager af Sønnens nærvær, men ikke af Faderens fylde.

78 Derfor er de [a]terrestriale legemer og ikke celestiale legemer, og de er forskellige fra hinanden i herlighed, ligesom månen er forskellig fra solen.

79 Disse er dem, som ikke er [a]tapre i vidnesbyrdet om Jesus; derfor får de ikke kronen over vor Guds rige.

80 Og se, dette er enden på det syn, som vi så af det terrestriale, og som Herren befalede os at skrive ned, mens vi endnu var grebet af Ånden.

81 Og videre så vi det [a]telestiales herlighed, hvilken herlighed er mindre, ligesom stjernernes herlighed er forskellig fra månens herlighed på himmelhvælvingen.

82 Disse er dem, som ikke modtog Kristi evangelium, ej heller [a]vidnesbyrdet om Jesus.

83 Disse er dem, som ikke fornægter den hellige Ånd.

84 Disse er dem, som bliver nedstyrtet til [a]helvede.

85 Disse er dem, som ikke skal blive købt fri fra [a]Djævelen førend den [b]sidste opstandelse, førend Herren, ja, Kristus, [c]Lammet, har fuldendt sit værk.

86 Disse er dem, som ikke modtager af hans fylde i den evige verden, men af den hellige Ånd ved de terrestriales betjening;

87 og de terrestriale ved de celestiales [a]betjening.

88 Og de telestiale modtager den også ved betjening fra engle, som er udpeget til at betjene dem, eller som er udpeget til at være tjenende ånder for dem, for de skal være arvinger til frelse.

89 Og således så vi i det himmelske syn den telestiales herlighed, som overgår al forstand;

90 og ingen kender den, bortset fra den, for hvem Gud har åbenbaret den.

91 Og således så vi den terrestriales herlighed, som på alle måder overgår den telestiales herlighed, ja, i herlighed og i kraft og i magt og i herredømme.

92 Og således så vi den celestiales herlighed, som overgår alt – hvor Gud, ja, Faderen regerer på sin trone for evigt og altid;

93 foran hvis trone alting bøjer sig i ydmyg [a]ærbødighed og giver ham æren for evigt og altid.

94 De, der [a]bor i hans nærhed, er den [b]Førstefødtes menighed; og de ser, som de bliver set, og [c]kender, som de er kendt, idet de har modtaget af hans fylde og af hans [d]nåde;

95 og han gør dem [a]lige i kraft og i magt og i herredømme.

96 Og det celestiales herlighed er én, ligesom [a]solens herlighed er én.

97 Og det terrestriales herlighed er én, ligesom månens herlighed er én.

98 Og det telestiales herlighed er én, ligesom stjernernes herlighed er én; for ligesom den ene stjerne er forskellig fra den anden stjerne i herlighed, således er den ene forskellig fra den anden i herlighed i den telestiale verden;

99 for disse er dem, som er af [a]Paulus og af Apollos og af Kefas.

100 Disse er dem, hvoraf nogle siger, at de er af den ene, og andre, at de er af den anden – nogle af Kristus og nogle af Johannes og nogle af Moses og nogle af Elias og nogle af Esaias og nogle af Esajas og nogle af Enok;

101 men som ikke modtog evangeliet, ej heller vidnesbyrdet om Jesus, ej heller profeterne, ej heller den [a]evigtvarende pagt.

102 Og endelig, disse er alle dem, der ikke bliver indsamlet sammen med de hellige for at blive [a]taget op til den [b]Førstefødtes menighed og modtaget i skyen.

103 Disse er [a]dem, som er [b]løgnere og troldmænd og [c]ægteskabsbrydere og horkarle og enhver, der elsker og øver løgn.

104 Disse er dem, som lider [a]Guds vrede på jorden.

105 Disse er dem, som lider den [a]hævn, der er evig ild.

106 Disse er dem, som bliver nedstyrtet til [a]helvede og [b]lider [c]Gud den Almægtiges vrede indtil [d]tidernes fylde, når Kristus har [e]lagt alle fjender under sine fødder og har [f]fuldkommengjort sit værk;

107 når han overdrager riget og fremstiller det for Faderen, uplettet, idet han siger: Jeg har sejret og har [a]trådt [b]vinpersen alene, ja, Gud den Almægtiges heftige vredes vinperse.

108 Da skal han krones med sin herligheds krone og sidde på sin magts [a]trone for at regere for evigt og altid.

109 Men se, vi så den telestiale verdens herlighed og indbyggere, at de var utallige som stjernerne på himmelhvælvingen eller som sandet på havets bred;

110 og hørte Herrens røst sige: Disse skal alle [a]bøje knæet, og hver tunge skal bekende ham, som sidder på tronen for evigt og altid;

111 for de skal blive dømt efter deres gerninger, og enhver skal [a]efter sine gerninger få sit eget rige i de [b]boliger, der er beredt;

112 og de skal være den Højestes tjenere; men [a]hvor Gud og Kristus [b]er, kan de ikke komme, verdener uden ende.

113 Dette er enden på det syn, som vi så, og som vi blev befalet at skrive ned, mens vi endnu var grebet af Ånden.

114 Men [a]store og forunderlige er Herrens gerninger og [b]hans riges hemmeligheder, som han viste os, og som overgår al forstand i herlighed og i magt og i herredømme;

115 og som han befalede os, at vi ikke skulle skrive ned, mens vi endnu var grebet af Ånden, og som det [a]ikke er tilladt mennesket at tale om;

116 [a]ej heller er mennesket i stand til at kundgøre dem, for de kan kun ses og [b]forstås ved kraften af den hellige Ånd, som Gud skænker dem, der elsker ham og renser sig over for ham;

117 og til hvem han giver dette privilegium at se og vide for sig selv;

118 så de, mens de er i kødet, ved Åndens kraft og tilkendegivelse må kunne udholde hans nærhed i herlighedens verden.

119 Og æren og herligheden og herredømmet være Guds og Lammets for evigt og altid. Amen.

- ◀1a
Es 1:2.

- ◀b
Jer 10:10. GS Gud, Guddommen – Gud Sønnen.

- ◀c
Es 43:11; Hos 13:4.

- ◀d
GS Frelser.

- ◀2a
2 Ne 2:24; L&P 38:1-3.

- ◀b
Åb 15:3.

- ◀3a
1 Kong 8:56; L&P 1:38; 64:31.

- ◀4a
Hebr 13:8; L&P 35:1; 38:1-4; 39:1-3.

- ◀b
Sl 102:26-28; Hebr 1:12.

- ◀5a
2 Mos 34:6; Sl 103:8. GS Barmhjertighed.

- ◀b
5 Mos 6:13; Jos 4:23-24. GS Frygt; Ærbødighed.

- ◀c
L&P 4:2.

- ◀6a
GS Celestial herlighed.

- ◀7a
L&P 42:61; 59:4; 98:12; 121:26-33.

- ◀b
GS Guds hemmeligheder.

- ◀9a
GS Visdom.

- ◀b
GS Forståelse.

- ◀c
Es 29:14; 2 Ne 9:28-29.

- ◀10a
Moro 10:5.

- ◀b
GS Vidnesbyrd; Åbenbaring.

- ◀c
GS Magt.

- ◀d
Es 64:3; 1 Kor 2:9; 3 Ne 17:15-17; L&P 76:114-116.

- ◀11a
Åb 1:10.

- ◀12a
GS Forklarelse.

- ◀b
L&P 110:1; 137:1; 138:11, 29.

- ◀13a
Moses 4:2.

- ◀14a
L&P 109:57.

- ◀b
GS Syn.

- ◀15a
GS Joseph Smiths Oversættelse (JSO).

- ◀16a
Joh 5:28.

- ◀b
GS Menneskesønnen.

- ◀17a
GS Gerninger.

- ◀b
ApG 24:15.

- ◀c
GS Opstandelse.

- ◀19a
GS Grunde.

- ◀20a
GS Jesus Kristus – Jesu Kristi herlighed.

- ◀b
GS Gud, Guddommen – Gud Faderen.

- ◀c
ApG 7:56.

- ◀21a
Matt 25:31; L&P 130:6-7; 136:37.

- ◀b
GS Helliggørelse.

- ◀c
GS Tilbedelse.

- ◀22a
GS Vidnesbyrd.

- ◀b
L&P 20:17.

- ◀23a
GS Jesus Kristus – Kristus viser sig efter sin død.

- ◀b
GS Gud, Guddommen – Gud Faderen.

- ◀c
Joh 1:14. GS Enbårne.

- ◀24a
Hebr 1:1-3; 3 Ne 9:15; L&P 14:9; 93:8-10.

- ◀b
Moses 1:31-33; 7:30. GS Skabe.

- ◀c
ApG 17:28, 29; Hebr 12:9. GS Guds sønner og døtre.

- ◀25a
L&P 29:36-39; Moses 4:1-4. GS Djævelen.

- ◀26a
Es 14:12-17. GS Lucifer.

- ◀27a
Luk 10:18.

- ◀28a
Åb 12:9.

- ◀b
GS Djævelen.

- ◀c
GS Krigen i himlen.

- ◀29a
Åb 13:7; 2 Ne 2:18; 28:19-23.

- ◀31a
GS Frafald.

- ◀32a
L&P 76:26; Moses 5:22-26.

- ◀b
GS Fortabelsens sønner.

- ◀34a
Matt 12:31-32. GS Tilgive.

- ◀35a
2 Pet 2:20-22; Alma 39:6. GS Utilgivelige synd.

- ◀b
Hebr 6:4-6; 1 Ne 19:7; L&P 132:27.

- ◀36a
Åb 19:20; 20:10; 21:8; 2 Ne 9:16; 28:23; Alma 12:16-18; L&P 63:17.

- ◀37a
GS Død, åndelig.

- ◀38a
GS Fortabelsens sønner.

- ◀39a
GS Opstandelse.

- ◀b
DVS forløst; se vers 38. Alle opstår. Se Alma 11:41-45. GS Levendegøre.

- ◀c
GS Jesus Kristus.

- ◀40a
3 Ne 27:13-22. GS Evangelium; Forløsningsplanen.

- ◀41a
GS Korsfæstelse.

- ◀b
Es 53:4-12; Hebr 9:28.

- ◀c
1 Joh 2:1-2.

- ◀d
GS Helliggørelse.

- ◀e
GS Forløse.

- ◀42a
GS Frelse.

- ◀44a
L&P 19:6-12.

- ◀b
GS Fordømmelse.

- ◀c
GS Djævelen.

- ◀d
Es 66:24; Mark 9:43-48.

- ◀45a
L&P 29:28-29.

- ◀48a
Åb 20:1.

- ◀b
DVS dømt, henvist.

- ◀c
Alma 42:22.

- ◀50a
GS Vidnesbyrd.

- ◀b
GS Opstandelse.

- ◀51a
L&P 20:25-27, 37.

- ◀b
GS Døbe, dåb.

- ◀c
L&P 128:13.

- ◀d
Rom 6:3-5. GS Døbe, dåb – Dåb ved nedsænkning i vand.

- ◀52a
2 Ne 9:23; Moro 8:25-26.

- ◀b
GS Ren og uren.

- ◀c
GS Helligåndsgaven; Håndspålæggelse.

- ◀d
GS Ordinere.

- ◀e
GS Myndighed.

- ◀53a
GS Besegle.

- ◀b
Ef 1:13; L&P 88:3-5. GS Forjættelsens hellige Ånd.

- ◀54a
Hebr 12:23; L&P 93:21-22. GS Førstefødte.

- ◀55a
2 Pet 1:3-4; L&P 50:26-28; 84:35-38.

- ◀56a
2 Mos 19:6; Åb 1:5-6; 20:6.

- ◀57a
GS Præst i det melkisedekske præstedømme.

- ◀b
1 Mos 5:21-24. GS Enok.

- ◀c
L&P 107:1-4.

- ◀58a
Sl 82:1, 6; Joh 10:34-36. GS Mennesker – Menneskets mulighed for at blive som vor himmelske Fader.

- ◀b
L&P 121:32. GS Gud, Guddommen.

- ◀c
GS Guds sønner og døtre.

- ◀59a
Luk 12:42-44; 3 Ne 28:10; L&P 84:36-38.

- ◀60a
Åb 3:5; 21:7.

- ◀61a
Joh 5:41-44; 1 Kor 3:21-23.

- ◀b
2 Ne 33:6; Alma 26:11-16.

- ◀c
L&P 49:6.

- ◀62a
Sl 15:1-3; 24:3-4; 1 Ne 15:33-34; Moses 6:57.

- ◀b
L&P 130:7. GS Evigt liv.

- ◀63a
L&P 88:96-98. GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀b
Matt 24:30.

- ◀c
L&P 58:22. GS Jesus Kristus – Kristi herredømme under tusindårsriget.

- ◀64a
Åb 20:6.

- ◀65a
GS Opstandelse.

- ◀66a
GS Zion.

- ◀b
Es 24:23; Hebr 12:22-24; Åb 14:1; L&P 84:2; 133:56.

- ◀67a
L&P 45:9-12.

- ◀b
Hebr 12:23; L&P 76:53-54. GS Førstefødte.

- ◀68a
GS Livets bog.

- ◀b
GS Jesus Kristus – Dommer.

- ◀69a
L&P 129:3; 138:12.

- ◀b
Moro 10:32-33.

- ◀c
GS Nye og evigtvarende pagt.

- ◀d
GS Forsoning.

- ◀e
GS Blod.

- ◀70a
L&P 88:28-29; 131:1-4; 137:7-10. GS Celestial herlighed.

- ◀b
L&P 137:1-4.

- ◀c
Matt 13:43.

- ◀71a
L&P 88:30. GS Terrestrial herlighed.

- ◀b
1 Kor 15:40-41.

- ◀72a
L&P 137:7, 9.

- ◀b
GS Lov.

- ◀73a
Alma 40:11-14. GS Ånd.

- ◀b
L&P 88:99; 138:8. GS Frelse for afdøde; Helvede.

- ◀c
1 Pet 3:19-20; 4:6; L&P 138:28-37.

- ◀d
GS Evangelium.

- ◀74a
GS Vidnesbyrd.

- ◀78a
1 Kor 15:40-42.

- ◀79a
L&P 56:16.

- ◀81a
L&P 88:31. GS Telestial herlighed.

- ◀82a
L&P 138:21.

- ◀84a
2 Ne 9:12; Alma 12:11. GS Helvede.

- ◀85a
GS Djævelen.

- ◀b
Alma 11:41; L&P 43:18; 88:100-101.

- ◀c
GS Guds lam.

- ◀87a
L&P 138:37.

- ◀93a
GS Ærbødighed.

- ◀94a
L&P 130:7.

- ◀b
GS Førstefødte.

- ◀c
1 Kor 13:12.

- ◀d
GS Nåde.

- ◀95a
L&P 29:13; 78:5-7; 84:38; 88:107; 132:20.

- ◀96a
1 Kor 15:40-41.

- ◀99a
1 Kor 3:4-7, 22.

- ◀101a
GS Nye og evigtvarende pagt.

- ◀102a
1 Thess 4:16-17; L&P 88:96-98.

- ◀b
L&P 78:21.

- ◀103a
Åb 21:8; L&P 63:17-18.

- ◀b
GS Løgn.

- ◀c
GS Ægteskabsbrud.

- ◀104a
GS Fordømmelse.

- ◀105a
Jud 1:7.

- ◀106a
GS Helvede.

- ◀b
L&P 19:3-20.

- ◀c
L&P 87:6.

- ◀d
Ef 1:10.

- ◀e
1 Kor 15:24-28.

- ◀f
Hebr 10:14.

- ◀107a
Åb 19:15; L&P 88:106; 133:46-53.

- ◀b
1 Mos 49:10-12; Es 63:1-3.

- ◀108a
L&P 137:3.

- ◀110a
Fil 2:9-11; Mosi 27:31.

- ◀111a
Åb 20:12-13. GS Gerninger.

- ◀b
Joh 14:2; L&P 59:2; 81:6.

- ◀112a
L&P 29:29.

- ◀b
Åb 21:23-27.

- ◀114a
Åb 15:3; Morm 9:16-18; Moses 1:3-5.

- ◀b
Jakob 4:8.

- ◀115a
2 Kor 12:4.

- ◀116a
3 Ne 17:15-17; 19:32-34.

- ◀b
1 Kor 2:10-12.

AFSNIT 77

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith i Hiram, Ohio, omkring marts 1832. I Joseph Smiths historie anføres: »I forbindelse med oversættelsen af skrifterne modtog jeg følgende forklaring af Johannes’ Åbenbaring.«

1-4: Alle dyr har en ånd og skal bo i evig lyksalighed. 5-7: Denne jord har en timelig eksistens på 7.000 år. 8-10: Forskellige engle gengiver evangeliet og tjener på jorden. 11: Beseglingen af de 144.000. 12-14: Kristus kommer i begyndelsen af det syvende årtusinde. 15: To profeter skal blive oprejst for det jødiske folk.

1

Spørgsmål: Hvad er det [a]glashav, der omtales af Johannes i det 4. kapitel og 6. vers af Johannes’ Åbenbaring?

Svar: Det er [b]jorden i dens helliggjorte, udødelige og [c]evige tilstand.

2

Sp.: Hvad skal vi forstå ved de fire dyr, der omtales i samme vers?

Sv.: De er [a]billedlige udtryk, som Åbenbareren, Johannes, bruger til at beskrive [b]himlen, Guds [c]paradis, menneskets og dyrenes og de krybende dyrs og luftens fugles [d]lykke; idet det, der er åndeligt, kan lignes med det, der er timeligt; og det, der er timeligt, lignes med det, der er åndeligt; menneskets [e]ånd lignes med dets person, ligesom [f]dyrets ånd og enhver anden skabning, som Gud har skabt.

3

Sp.: Forestiller de fire dyr alene bestemte dyr, eller symboliserer de klasser eller arter?

Sv.: De forestiller alene fire bestemte dyr, der blev vist Johannes som symbol på herligheden af de forskellige klasser af væsener i deres fastlagte orden eller [a]skabelsessfære, mens de nyder deres evige [b]lyksalighed.

4

Sp.: Hvad skal vi forstå ved de øjne og vinger, som dyrene havde?

Sv.: Deres øjne er symbol på lys og kundskab, dvs., de er fulde af [a]kundskab; og deres vinger er symbol på deres [b]kraft til at bevæge sig, til at handle osv.

5

Sp.: Hvad skal vi forstå ved de [a]fireogtyve ældster, der omtales af Johannes?

Sv.: Vi skal forstå, at disse ældster, som Johannes så, var ældster, som havde været [b]trofaste i arbejdet i tjenestegerningen og var døde; som havde tilhørt de [c]syv menigheder og da var i Guds paradis.

6

Sp.: Hvad skal vi forstå ved den bog, som Johannes så, og som på ydersiden var [a]forseglet med syv segl?

Sv.: Vi skal forstå, at den indeholder Guds åbenbarede vilje, [b]hemmeligheder og gerninger; det, der er skjult i hans planlægning angående denne [c]jord i dens syv tusinde års beståen, eller dens timelige eksistens.

7

Sp.: Hvad skal vi forstå ved de syv segl, hvormed den var forseglet?

Sv.: Vi skal forstå, at det første segl indeholder det, der hører det [a]første årtusinde til, og det andet segl på samme måde det, der hører det andet årtusinde til, og så fremdeles indtil det syvende.

8

Sp.: Hvad skal vi forstå ved de fire engle, som omtales i det 7. kapitel og 1. vers af Johannes’ Åbenbaring?

Sv.: Vi skal forstå, at de er fire engle, som er udsendt af Gud, og til hvem der er givet magt over jordens fire dele til at redde og udrydde liv; disse er dem, som har det [a]evigtvarende evangelium at give til alle folkeslag, stammer, tungemål og folk, og som har magt til at lukke himlene, til at besegle til liv eller til at styrte ned til [b]mørkets regioner.

9

Sp.: Hvad skal vi forstå ved den engel, der stiger op fra øst, Johannes’ Åbenbaring, 7. kapitel og 2. vers?

Sv.: Vi skal forstå, at den engel, der stiger op fra øst, er ham, til hvem den levende Guds segl over [a]Israels tolv stammer er blevet givet; derfor råber han til de fire engle, som har det evigtvarende evangelium og siger: Skad ikke jorden, ej heller havet eller træerne, før vi har beseglet vor Guds tjenere på deres [b]pande. Og dette er, hvis I vil antage det, [c]Elias, som skulle komme for at indsamle Israels stammer og [d]genoprette alt.

10

Sp.: Hvornår skal det, der omtales i dette kapitel, ske?

Sv.: Det skal ske i det [a]sjette årtusinde eller ved åbningen af det sjette segl.

11

Sp.: Hvad skal vi forstå ved beseglingen af de [a]et hundrede og fireogfyrre tusinde af alle Israels stammer – tolv tusinde af hver stamme?

Sv.: Vi skal forstå, at de, som bliver beseglet, er [b]højpræster, ordineret til Guds hellige orden, til at forvalte det evigtvarende evangelium; for de er dem, som er ordineret fra alle folkeslag, stammer, tungemål og folk af de engle, til hvem der er blevet givet magt over jordens folkeslag til at føre så mange, som vil komme, til den [c]Førstefødtes menighed.

12

Sp.: Hvad skal vi forstå ved, at der bliver blæst i [a]basunerne, som nævnt i det 8. kapitel af Johannes’ Åbenbaring?

Sv.: Vi skal forstå, at ligesom Gud skabte verden på seks dage og [b]færdiggjorde sit værk på den syvende dag og helliggjorde den og også [c]formede mennesket af jordens støv, således vil Gud Herren i begyndelsen af det syvende årtusinde [d]helliggøre jorden og fuldende menneskets frelse og [e]dømme alt og vil [f]forløse alt, undtagen det, som han ikke har taget i sin magt, når han har beseglet alt med henblik på afslutningen af alt; og at det, der bliver blæst i de syv engles basuner, er forberedelsen til og færdiggørelsen af hans værk i begyndelsen af det syvende årtusinde – forberedelsen af vejen før tiden for hans komme.

13

Sp.: Hvornår skal det, som der står skrevet i det 9. kapitel af Johannes’ Åbenbaring, ske?

Sv.: Det skal ske efter åbningen af det syvende segl, inden Kristi komme.

14

Sp.: Hvad skal vi forstå ved den lille bog, som blev [a]slugt af Johannes, som nævnt i det 10. kapitel af Johannes’ Åbenbaring?

Sv.: Vi skal forstå, at det var en mission og en ordinance for ham til at [b]indsamle Israels stammer; se, dette er Elias, der, sådan som det er skrevet, skal komme og [c]genoprette alt.

15

Sp.: Hvad skal der forstås ved de to [a]vidner i det 11. kapitel af Johannes’ Åbenbaring?

Sv.: De er to profeter, som skal fremstå for det [b]jødiske folk i de [c]sidste dage, når [d]genoprettelsen finder sted, og skal profetere for jøderne, efter at de er blevet indsamlet og har bygget byen Jerusalem i deres fædres [e]land.

- ◀1a
L&P 130:6-9.

- ◀b
L&P 88:17-20, 25-26.

- ◀c
GS Celestial herlighed; Jorden – Jordens endelige tilstand.

- ◀2a
GS Symbolik.

- ◀b
GS Himlen.

- ◀c
GS Paradis.

- ◀d
GS Glæde.

- ◀e
Eter 3:15-16; Abr 5:7-8. GS Ånd.

- ◀f
Moses 3:19.

- ◀3a
L&P 93:30; Moses 3:9.

- ◀b
L&P 93:33-34.

- ◀4a
GS Kundskab.

- ◀b
GS Magt.

- ◀5a
Åb 4:4, 10.

- ◀b
Åb 14:4-5.

- ◀c
Åb 1:4.

- ◀6a
Åb 5:1.

- ◀b
GS Guds hemmeligheder.

- ◀c
GS Jorden.

- ◀7a
L&P 88:108-110.

- ◀8a
Åb 14:6-7.

- ◀b
Matt 8:11-12; 22:1-14; L&P 133:71-73.

- ◀9a
Åb 7:4-8.

- ◀b
Ez 9:4.

- ◀c
GS Elias.

- ◀d
GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀10a
Åb 6:12-17.

- ◀11a
Åb 14:3-5.

- ◀b
GS Højpræst.

- ◀c
L&P 76:51-70. GS Førstefødte.

- ◀12a
Åb 8:2.

- ◀b
1 Mos 2:1-3; 2 Mos 20:11; 31:12-17; Mosi 13:16-19; Moses 3:1-3; Abr 5:1-3.

- ◀c
1 Mos 2:7.

- ◀d
L&P 88:17-20.

- ◀e
GS Jesus Kristus – Dommer.

- ◀f
GS Forløse.

- ◀14a
Ez 2:9-10; 3:1-4; Åb 10:10.

- ◀b
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀c
Matt 17:11.

- ◀15a
Åb 11:1-14.

- ◀b
GS Jøder.

- ◀c
GS Sidste dage.

- ◀d
GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀e
Am 9:14-15.

AFSNIT 78

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 1. marts 1832. Den dag var profeten og andre ledere samlet for at drøfte kirkeanliggender. Denne åbenbaring befalede oprindeligt profeten, Sidney Rigdon og Newel K. Whitney at rejse til Missouri og organisere kirkens handels- og trykkerirelaterede aktiviteter ved at etablere et »kommercielt selskab«, der skulle føre tilsyn med disse aktiviteter, generere midler til etableringen af Zion og til gavn for de fattige. Dette selskab, kendt som Det Forenede Selskab blev organiseret i april 1832 og opløst i 1834 (se afsnit 82). Efter dets opløsning blev sætningen »handels- og trykkeriforetagender« i åbenbaringen under ledelse af Joseph Smith erstattet af »det, der angår forrådshuset for de fattige« og ordet »selskab« blev erstattet af ordet »orden«.

1-4: De hellige skal organisere og oprette et forrådshus. 5-12: Klog anvendelse af deres ejendom fører til frelse. 13-14: Kirken bør være uafhængig af jordiske magter. 15-16: Mikael (Adam) tjener under den Helliges (Kristi) ledelse. 17-22: Velsignede er de trofaste, for de skal arve alt.

1 Herren talte til Joseph Smith jun. og sagde: Lyt til mig, siger Herren jeres Gud, I som er ordineret til det [a]høje præstedømme i min kirke, og som har forsamlet jer;

2 og hør [a]rådet fra ham, som har [b]ordineret jer fra det høje, og som skal tale visdomsord i jeres ører, for at frelse må blive jer til del i det, som I har forelagt for mig, siger Gud Herren.

3 For sandelig siger jeg jer: Tiden er kommet og er nu for hånden, og se, det må nødvendigvis være sådan, at der skal ske en [a]organisering af mit folk med henblik på at styre og etablere det, der angår [b]forrådshuset for de [c]fattige blandt mit folk, både på dette sted og i [d]Zions land –

4 som en bestandig og evigtvarende etablering og orden for min kirke for at fremme den sag, som I har antaget til frelse for menneskene og til ære for jeres Fader, som er i himlen;

5 så I må blive [a]ligestillede i det, der vedrører det himmelske, ja, og ligeledes i det, der vedrører det jordiske, for at opnå det, der vedrører det himmelske.

6 For hvis I ikke er lige i det, der vedrører det jordiske, kan I ikke være lige i at opnå det, der vedrører det himmelske;

7 for hvis I vil, at jeg skal give jer en plads i den [a]celestiale verden, må I [b]berede jer ved at [c]gøre det, som jeg har befalet jer og krævet af jer.

8 Og se, sandelig, så siger Herren: Det er nødvendigt, at alt bliver gjort til min [a]ære af jer, som er forenet i denne [b]orden;

9 eller med andre ord, lad min tjener Newel K. Whitney og min tjener Joseph Smith jun. og min tjener Sidney Rigdon sidde i råd med de hellige, der er i Zion;

10 ellers vil [a]Satan forsøge at vende deres hjerte bort fra sandheden, så de bliver forblindet og ikke forstår det, der bliver beredt for dem.

11 Derfor giver jeg jer en befaling om at berede og organisere jer ved en aftale eller en evig [a]pagt, som ikke kan brydes.

12 Og den, som bryder den, skal miste sit embede og sin plads i kirken og skal overgives til [a]Satans pinsler indtil forløsningens dag.

13 Se, dette er den forberedelse, hvormed jeg forbereder jer, og den grundvold og det forbillede, som jeg giver jer, og ved hjælp af hvilke I kan opfylde de befalinger, som bliver givet jer;

14 så kirken ved mit forsyn – til trods for den [a]modgang, der skal komme over jer – kan stå uafhængig i forhold til alle andre skabninger, der er under den celestiale verden;

15 så I må stige op til den [a]krone, der er beredt for jer og blive gjort til [b]herskere over mange riger, siger Gud Herren, den Hellige i Zion, som har lagt grundvolden til [c]Adam-ondi-Ahman;

16 og som har udpeget [a]Mikael til jeres fyrste og grundfæstet hans fødder og sat ham i det høje og givet ham nøglerne til frelse under råd og vejledning fra den Hellige, som er uden dages begyndelse og livs ende.

17 Sandelig, sandelig siger jeg jer: I er små børn, og I har endnu ikke forstået, hvor store velsignelser Faderen har i sine egne hænder og har beredt til jer;

18 I kan ikke [a]bære alt nu; vær alligevel ved godt mod, for [b]jeg vil lede jer frem. Riget er jeres, og dets velsignelser er jeres, og [c]evighedens rigdomme er jeres.

19 Og den, der modtager alt med [a]taknemlighed, skal blive gjort herlig; og det, der hører denne jord til, skal blive ham tillagt, endog [b]hundrede fold, ja, mere.

20 Gør derfor det, som jeg har befalet jer, siger jeres forløser, ja, Sønnen [a]Ahman, der bereder alt, førend han [b]tager jer op;

21 for I er den [a]Førstefødtes menighed, og han skal [b]tage jer op i en sky og give enhver sin del.

22 Og den, der er en [a]trofast og klog [b]forvalter, skal [c]arve alt. Amen.

- ◀1a
GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀2a
GS Råd.

- ◀b
GS Ordinere.

- ◀3a
L&P 82:11-12, 15-21.

- ◀b
L&P 72:9-10; 83:5-6.

- ◀c
L&P 42:30-31. GS Velfærd.

- ◀d
L&P 57:1-2.

- ◀5a
L&P 49:20. GS Indvielsesloven.

- ◀7a
GS Celestial herlighed.

- ◀b
L&P 29:8; 132:3.

- ◀c
L&P 82:10.

- ◀8a
Moses 1:39.

- ◀b
L&P 92:1.

- ◀10a
GS Djævelen.

- ◀11a
GS Pagt.

- ◀12a
1 Kor 5:5; L&P 82:21; 104:8-10.

- ◀14a
L&P 58:2-4.

- ◀15a
GS Krone; Ophøjelse.

- ◀b
Åb 5:10; L&P 76:56-60; 132:19.

- ◀c
GS Adam-ondi-Ahman.

- ◀16a
L&P 27:11; 107:54-55. GS Adam.

- ◀18a
Joh 16:12; 3 Ne 17:2-3; L&P 50:40.

- ◀b
L&P 112:10.

- ◀c
GS Evigt liv.

- ◀19a
Mosi 2:20-21. GS Taknemlighed.

- ◀b
Matt 19:29.

- ◀20a
L&P 95:17.

- ◀b
1 Thess 4:17.

- ◀21a
L&P 76:53-54.

- ◀b
L&P 88:96-98.

- ◀22a
L&P 72:3-4.

- ◀b
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀c
L&P 84:38.

AFSNIT 79

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Hiram, Ohio, den 12. marts 1832.

1-4: Jared Carter bliver kaldet til at prædike evangeliet ved Talsmanden.

1 Sandelig siger jeg dig, at det er min vilje, at min tjener Jared Carter atter skal drage til de østlige lande, fra sted til sted og fra by til by i kraften af den [a]ordination, hvormed han er blevet ordineret, og forkynde glædelige tidender om stor glæde, ja, det evigtvarende evangelium.

2 Og over ham vil jeg sende [a]Talsmanden, som skal lære ham sandheden og den vej, han skal tage;

3 og for så vidt som han er trofast, vil jeg atter krone ham med neg.

4 Lad derfor dit hjerte være glad, min tjener Jared Carter, og [a]frygt ikke, siger din Herre, ja, Jesus Kristus. Amen.

- ◀1a
L&P 52:38. GS Ordinere.

- ◀2a
Joh 14:26. GS Talsmand.

- ◀4a
L&P 68:5-6.

AFSNIT 80

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Stephen Brunett i Hiram, Ohio, den 7. marts 1832.

1-5: Stephen Burnett og Eden Smith bliver kaldet til at prædike der, hvor de vælger.

1 Sandelig, så siger Herren til dig, min tjener Stephen Burnett: Drag du af sted, drag du ud i verden, og [a]forkynd evangeliet for hver skabning, som kommer inden for lyden af din røst.

2 Og fordi du ønsker en ledsager, vil jeg give dig min tjener Eden Smith.

3 Drag I derfor af sted, og forkynd mit evangelium, hvad end det er mod nord eller mod syd, mod øst eller mod vest, det betyder ikke noget, for I kan ikke gå fejl.

4 Forkynd derfor det, som I har hørt og virkelig tror på og [a]ved er sandt.

5 Se, dette er hans vilje, han, som har [a]kaldet jer, jeres forløser, ja, Jesus Kristus. Amen.

- ◀1a
Mark 16:15.

- ◀4a
GS Vidnesbyrd.

- ◀5a
GS Kalde, kaldet af Gud.

AFSNIT 81

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Hiram, Ohio, den 15. marts 1832. Frederick G. Williams bliver kaldet til at være højpræst og rådgiver i præsidentskabet for det høje præstedømme. De historiske optegnelser viser, at da denne åbenbaring blev modtaget i marts 1832, var Jesse Gause den, der blev kaldet til embedet som rådgiver til Joseph Smith i præsidentskabet. Men da han ikke formåede at fortsætte på en måde, der var i overensstemmelse med denne udpegelse, blev kaldet efterfølgende overført til Frederick G. Williams. Åbenbaringen (dateret marts 1832) skal ses som et skridt i retning hen mod den formelle organisering af Det Første Præsidentskab, fordi den specifikt fremfører nødvendigheden af embedet som rådgiver i den gruppe og forklarer den værdighed, der er knyttet til udpegelsen. Broder Gause tjente i en periode, men blev udelukket af kirken i december 1832. Broder Williams blev ordineret til det nævnte embede den 18. marts 1833.

1-2: Nøglerne til riget besiddes altid af Det Første Præsidentskab. 3-7: Hvis Frederick G. Williams er trofast i sin tjenestegerning, får han evigt liv.

1 Sandelig, sandelig siger jeg dig, min tjener Frederick G. Williams: Lyt til hans røst, han som taler, til Herren din Guds ord, og giv agt på den kaldelse, hvormed du bliver kaldet, ja, til at være [a]højpræst i min kirke og rådgiver for min tjener Joseph Smith jun.;

2 til hvem jeg har givet [a]rigets nøgler, som altid tilhører [b]præsidentskabet for det høje præstedømme.

3 Derfor anerkender jeg ham visselig og vil velsigne ham og også dig, for så vidt som du er trofast i at sidde i råd i det embede, som jeg har tildelt dig, og i altid at bede, lydeligt og i dit hjerte, offentligt og i løndom og også i din tjenestegerning med at forkynde evangeliet i de levendes land og blandt dine brødre.

4 Og ved at gøre dette gør du det allerbedste for dine medmennesker og fremmer hans [a]ære, han som er din Herre.

5 Vær derfor trofast; stå i det embede, som jeg har tildelt dig; [a]bistå de svage, opløft de nedhængende hænder, og [b]styrk de [c]matte knæ.

6 Og hvis du er trofast indtil enden, skal du få en krone af [a]udødelighed og [b]evigt liv i de [c]boliger, som jeg har beredt i min Faders hus.

7 Se, disse er ordene fra Alfa og Omega, ja, Jesus Kristus. Amen.

- ◀1a
GS Højpræst.

- ◀2a
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀b
L&P 107:8-9, 22. GS Første Præsidentskab.

- ◀4a
Moses 1:39.

- ◀5a
Mosi 4:15-16.

- ◀b
L&P 108:7.

- ◀c
Es 35:3.

- ◀6a
GS Udødelighed.

- ◀b
GS Evigt liv; Ophøjelse.

- ◀c
Joh 14:2-3; L&P 59:2; 106:8.

AFSNIT 82

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith i Independence, Jackson County, Missouri, den 26. april 1832. Anledningen var et rådsmøde for kirkens højpræster og ældster. Under mødet blev profeten Joseph Smith opretholdt som præsident for det høje præstedømme, til hvilket embede han tidligere var blevet ordineret ved en konference for højpræster, ældster og andre medlemmer i Amherst, Ohio, den 25. januar 1832 (se indledningen til afsnit 75). Denne åbenbaring gentager befalinger givet i en tidligere åbenbaring (afsnit 78) om at etablere et kommercielt selskab – kendt som Det Forenede Selskab (under Joseph Smiths ledelse blev ordet »selskab« senere erstattet af ordet »orden«) - til at styre kirkens handels- og trykkerirelaterede aktiviteter.

1-4: Hvor der er givet meget, bliver der krævet meget. 5-7: Mørket hersker i verden. 8-13: Herren er bundet, når vi gør, hvad han siger. 14-18: Zion må tiltage i skønhed og hellighed. 19-24: Enhver bør stræbe efter at tilgodese sin næste.

1 Sandelig, sandelig siger jeg jer, mine tjenere, at for så vidt som I har [a]tilgivet hinanden jeres overtrædelser, således tilgiver jeg, Herren, også jer.

2 Dog er der iblandt jer dem, som har syndet overordentlig meget; ja, I har [a]alle syndet; men sandelig siger jeg jer: Vogt jer fra nu af, og afhold jer fra synd, for at hårde straffedomme ikke skal falde på jeres hoved.

3 For af ham, til hvem [a]meget er givet, bliver der [b]krævet meget, og den, som [c]synder mod et større [d]lys, skal få en større fordømmelse.

4 I påkalder mit navn for at få [a]åbenbaringer, og jeg giver dem til jer; og for så vidt som I ikke holder mine ord, som jeg giver jer, bliver I overtrædere; og [b]retfærdighed og dom er den straf, som er knyttet til min lov.

5 Hvad jeg siger til en, siger jeg derfor til alle: [a]Våg, for [b]Modstanderen udvider sine riger, og [c]mørket hersker;

6 og Guds vrede tændes mod jordens indbyggere; og ingen gør godt, for alle er afveget fra [a]vejen.

7 Og se, sandelig siger jeg jer: Jeg, Herren, vil ikke tilregne jer nogen [a]synd; gå bort, og synd ikke mere; men til den sjæl, som synder, skal de [b]tidligere synder vende tilbage, siger Herren jeres Gud.

8 Og videre siger jeg jer: Jeg giver jer en [a]ny befaling, så I kan forstå min vilje med hensyn til jer;

9 eller med andre ord, jeg giver jer anvisninger på, hvorledes I skal [a]handle over for mig, så det må vende sig til frelse for jer.

10 Jeg, Herren, er [a]bundet, når I gør, hvad jeg siger; men når I ikke gør, hvad jeg siger, har I intet løfte.

11 Derfor, sandelig siger jeg jer, at det er nødvendigt, at mine tjenere Edward Partridge og Newel K. Whitney, A. Sidney Gilbert og Sidney Rigdon og min tjener Joseph Smith og John Whitmer og Oliver Cowdery og W.W. Phelps og Martin Harris i jeres forskellige forvaltninger bliver bundet [a]sammen af en aftale og pagt, som ikke kan brydes ved overtrædelse, uden at straffedomme straks følger –

12 om at tage sig af de fattiges behov og af alt det, som vedrører tilsynsgerningen, både i Zions land og i Kirtlands land;

13 for jeg har helliget Kirtlands land til gavn for den Højestes hellige og til en [a]stav for Zion, når jeg anser tiden for at være inde.

14 For Zion må tiltage i skønhed og i hellighed; hendes grænser skal udvides; hendes stave skal forstærkes; ja, sandelig siger jeg jer: [a]Zion skal rejse sig og iføre sig sine [b]smukke klæder.

15 Derfor giver jeg jer denne befaling, at I binder jer ved denne pagt, og det skal gøres i henhold til Herrens love.

16 Se, dette anser jeg også for víst og til gavn for jer.

17 Og I skal være [a]lige, eller med andre ord, I skal have lige krav på ejendelene, så I kan tage vare på det, som angår jeres forvaltning, enhver i overensstemmelse med sine ønsker og sine behov, for så vidt som hans ønsker er retfærdige –

18 og alt dette til gavn for den levende Guds kirke, for at enhver kan forøge sine [a]talenter, for at enhver kan tilegne sig andre talenter, ja, endog hundrede fold, som skal kastes ind i Herrens [b]forrådshus for at blive fælles ejendom for hele kirken –

19 idet enhver stræber efter at tilgodese sin næste og gøre alt [a]alene med Guds ære for øje.

20 Denne [a]orden har jeg bestemt til at være en evigtvarende orden for jer og for jeres efterfølgere, for så vidt som I ikke synder.

21 Og den sjæl, der synder mod denne pagt og forhærder sit hjerte mod den, skal behandles i henhold til min kirkes love og skal overlades til [a]Satans pinsler indtil forløsningens dag.

22 Og se, sandelig siger jeg jer, og dette er visdom: Vind jer venner med uretfærdighedens mammon, så vil de ikke tilintetgøre jer.

23 Overlad dommen til mig alene, for den er min, og jeg vil [a]gengælde. Fred være med jer; mine velsignelser følge jer.

24 For [a]riget er stadig jeres og skal være det for evigt, hvis I ikke viger fra jeres standhaftighed. Således er det. Amen.

- ◀1a
Matt 6:14-15; L&P 64:9-11.

- ◀2a
Rom 3:23.

- ◀3a
Luk 12:48; Jak 4:17. GS Ansvarlighed.

- ◀b
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀c
GS Frafald; Synd.

- ◀d
Joh 15:22-24. GS Lys, Kristi lys.

- ◀4a
GS Åbenbaring.

- ◀b
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀5a
GS Vogte, vægter.

- ◀b
GS Djævelen.

- ◀c
GS Mørke, åndeligt.

- ◀6a
Rom 3:12; L&P 1:16.

- ◀7a
GS Synd.

- ◀b
L&P 1:32-33; 58:43.

- ◀8a
Joh 13:34.

- ◀9a
L&P 43:8.

- ◀10a
Jos 23:14; 1 Kong 8:23; L&P 1:38; 130:20-21. GS Lydighed; Velsigne.

- ◀11a
L&P 78:3-7, 11-15.

- ◀13a
Es 33:20; 54:2. GS Stav.

- ◀14a
GS Zion.

- ◀b
Es 52:1; L&P 113:7-8.

- ◀17a
L&P 51:3. GS Indvielsesloven.

- ◀18a
Matt 25:14-30; L&P 60:13. GS Gave; Åndens gaver.

- ◀b
L&P 42:30-34, 55; 119:1-3. GS Forrådshus.

- ◀19a
L&P 88:67. GS Øje.

- ◀20a
GS Forenede orden.

- ◀21a
L&P 104:8-10.

- ◀23a
Rom 12:19; Morm 3:15.

- ◀24a
Luk 12:32; L&P 64:3-5. GS Guds rige eller Himmeriget.

AFSNIT 83

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Independence, Missouri, den 30. april 1832. Denne åbenbaring blev modtaget, mens profeten sad i råd med sine brødre.

1-4: Kvinder og børn har krav på at blive forsørget af deres mænd og fædre. 5-6: Enker og forældreløse børn har krav på at blive forsørget af kirken.

1 Sandelig, så siger Herren som tillæg til kirkens love angående kvinder og børn, de, som tilhører kirken, og som har [a]mistet deres mænd eller fædre:

2 Kvinder har [a]krav på at blive forsørget af deres mænd, indtil deres mænd bliver taget bort; og hvis de viser sig ikke at være overtrædere, skal de have fællesskab med kirken.

3 Og hvis de ikke er trofaste, skal de ikke have fællesskab med kirken; dog kan de blive på deres arvelod i henhold til landets love.

4 Alle [a]børn har krav på at blive forsørget af deres forældre, indtil de er myndige.

5 Og derefter har de et krav på kirken, eller med andre ord på Herrens [a]forrådshus, hvis deres forældre ikke har, så de kan give dem en arvelod.

6 Og forrådshuset skal drives ved donationer fra kirken; og der skal sørges for [a]enker og forældreløse og også for de [b]fattige. Amen.

- ◀1a
Jak 1:27.

- ◀2a
1 Tim 5:8.

- ◀4a
Mosi 4:14.

- ◀5a
L&P 78:3. GS Forrådshus.

- ◀6a
GS Enke.

- ◀b
Mosi 4:16-26; Hel 4:11-13; L&P 42:30-39. GS Fattig.

AFSNIT 84

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 22. og 23. september 1832. I løbet af september var ældsterne begyndt at vende tilbage fra deres missioner i de østlige stater og at aflægge rapport om deres arbejde. Det var mens, de var samlet i denne glædesstund, at følgende budskab blev modtaget. Profeten betegnede det som en åbenbaring om præstedømmet.

1-5: Det Ny Jerusalem og templet skal bygges i Missouri. 6-17: Præstedømmets linje fra Moses til Adam bliver givet. 18-25: Det større præstedømme besidder nøglen til kundskaben om Gud. 26-32: Det mindre præstedømme besidder nøglen til englebetjening og til det forberedende evangelium. 33-44: Menneskene opnår evigt liv ved præstedømmets ed og pagt. 45-53: Kristi Ånd oplyser menneskene, og verden ligger i synd. 54-61: De hellige skal vidne om det, de har modtaget. 62-76: De skal prædike evangeliet, så følger tegnene. 77-91: Ældsterne skal drage af sted uden pung eller taske. 92-97: Plager og forbandelser venter dem, der forkaster evangeliet. 98-102: Den nye sang om Zions forløsning bliver givet. 103-110: Lad enhver stå i sit eget embede og arbejde i sit eget kald. 111-120: Herrens tjenere skal forkynde de sidste dages ødelæggende vederstyggelighed.

1 En åbenbaring fra Jesus Kristus til hans tjener Joseph Smith jun. og seks ældster, mens de var forenet i hjertet og [a]opløftede deres røst til det høje.

2 Ja, Herrens ord angående hans kirke, der er oprettet i de sidste dage for at [a]genrejse hans folk, sådan som han har talt ved sine [b]profeters mund, og for at [c]samle hans hellige, så de kan stå på [d]Zions bjerg, som skal være byen [e]Det Ny Jerusalem,

3 hvilken by skal bygges, begyndende ved [a]tempelgrunden, der er blevet udpeget af Herrens finger, i de vestlige grænseegne af staten Missouri, og blev indviet ved Joseph Smith jun.s hånd og andre, i hvem Herren havde velbehag.

4 Sandelig, dette er Herrens ord, at byen [a]Det Ny Jerusalem skal bygges, ved at de hellige samler sig, begyndende på dette sted, nemlig på det sted, hvor [b]templet skal ligge, hvilket tempel skal rejses i denne slægt.

5 For sandelig, denne slægt skal ikke helt gå bort, førend der skal bygges et hus til Herren, og en sky skal hvile over det, hvilken sky skal være selve [a]Herrens herlighed, som skal fylde huset.

6 Og Moses’ sønner, hvad angår det hellige præstedømme, som han modtog under sin svigerfars, [a]Jetros, [b]hånd;

7 og Jetro modtog det under Kalebs hænder;

8 og Kaleb modtog det under Elihus hænder;

9 og Elihu under Jeremias’ hænder;

10 og Jeremias under Gads hænder;

11 og Gad under Esaias’ hænder;

12 og Esaias modtog det under Guds hænder.

13 Esaias levede også i Abrahams dage og blev velsignet af ham –

14 hvilken [a]Abraham modtog præstedømmet af [b]Melkisedek, der modtog det gennem sine fædres linje, helt tilbage til [c]Noa;

15 og fra Noa til [a]Enok gennem deres fædres linje;

16 og fra Enok til [a]Abel, som blev slået ihjel som følge af sin [b]broders sammensværgelse, og som på Guds befalinger [c]modtog præstedømmet ved sin fader [d]Adams hånd, han som var det første menneske –

17 hvilket [a]præstedømme fortsætter i Guds kirke gennem alle slægter og er uden dages begyndelse eller års ende.

18 Og Herren bekræftede også et [a]præstedømme på [b]Aron og hans efterkommere gennem alle deres slægtled, hvilket præstedømme også fortsætter og [c]varer ved for evigt tillige med det præstedømme, som er efter Guds helligste orden.

19 Og dette højere præstedømme forvalter evangeliet og besidder nøglen til rigets [a]hemmeligheder, ja, nøglen til [b]kundskaben om Gud.

20 Derfor tilkendegives guddommelighedens kraft i dets [a]ordinancer.

21 Og uden dets ordinancer og præstedømmets [a]myndighed bliver guddommelighedens kraft ikke givet til kende for menneskene i kødet;

22 for uden dette kan [a]ingen se Guds, nemlig Faderens, ansigt og leve.

23 Se, dette forklarede [a]Moses tydeligt for Israels børn i ørkenen og forsøgte flittigt at [b]helliggøre sit folk, så de kunne [c]se Guds ansigt;

24 men de [a]forhærdede hjertet og kunne ikke tåle hans nærvær; derfor svor Herren i sin [b]harme – for hans vrede blev tændt imod dem – at de ikke skulle [c]gå ind til hans hvile, mens de var i ørkenen, hvilken hvile er fylden af hans herlighed.

25 Derfor tog han [a]Moses ud af deres midte og også det [b]hellige præstedømme;

26 og det [a]mindre præstedømme fortsatte, hvilket præstedømme besidder [b]nøglen til [c]englebetjening og det forberedende evangelium;

27 hvilket evangelium er evangeliet om [a]omvendelse og om [b]dåb og [c]syndsforladelse og [d]loven om [e]kødelige befalinger, som Herren i sin vrede lod fortsætte i Arons hus blandt Israels børn indtil [f]Johannes, som Gud lod fremstå, og som var [g]fyldt med Helligånden fra sin moders liv.

28 For han blev døbt, mens han endnu var barn, og blev, da han var otte dage gammel, ordineret af Guds engel til denne magt: at omstyrte jødernes rige og at gøre Herrens vej [a]ret for hans folks ansigt, at berede dem til Herrens komme, han, i hvis hånd [b]al magt er givet.

29 Og videre, embederne som ældste og biskop er [a]nødvendige tillæg, som hører til det højere præstedømme.

30 Og videre, embederne som lærer og diakon er nødvendige tillæg, som hører til det mindre præstedømme, hvilket præstedømme blev bekræftet på Aron og hans sønner.

31 Derfor, som jeg sagde angående Moses’ sønner – for Moses’ sønner og også Arons sønner skal bringe en antagelig [a]offergave og et antageligt offer i Herrens hus, hvilket hus skal bygges til Herren i denne slægt på det [b]indviede sted, som jeg har udpeget –

32 og Moses’ og Arons sønner skal fyldes med Herrens [a]herlighed på [b]Zions bjerg i Herrens hus, hvilke sønner I er; og også mange, som jeg har kaldet og udsendt for at opbygge min [c]kirke.

33 For de, der er [a]trofaste, så de får disse to [b]præstedømmer, hvorom jeg har talt, og så de højner deres kald, bliver [c]helliggjort ved Ånden, således at deres legeme bliver fornyet.

34 De bliver Moses’ og Arons sønner og [a]Abrahams [b]efterkommere og Guds kirke og rige og [c]udvalgte.

35 Og videre, alle de, der modtager dette præstedømme, modtager mig, siger Herren;

36 for [a]den, der modtager mine tjenere, modtager mig;

37 og den, der [a]modtager mig, modtager min Fader;

38 og den, der modtager min Fader, modtager min Faders rige; derfor skal [a]alt det, som min Fader har, gives ham.

39 Og dette er i overensstemmelse med den [a]ed og pagt, der hører til præstedømmet.

40 Derfor modtager alle de, der modtager præstedømmet, denne ed og pagt af min Fader, hvilken han ikke kan bryde, ej heller kan den ændres.

41 Men den, som [a]bryder denne pagt, efter at han har modtaget den, og helt vender sig derfra, skal [b]ikke få tilgivelse for sine synder i denne verden, ej heller i den tilkommende verden.

42 Og ve alle dem, som ikke kommer til dette præstedømme, som I har modtaget, og som jeg nu med min egen røst fra himlene bekræfter på jer, som er til stede i dag; og jeg har endog givet de himmelske hærskarer og mine [a]engle ansvar for at passe på jer.

43 Og nu giver jeg jer en befaling om at tage vare på jer selv ved at [a]give flittigt agt på det evige livs ord.

44 For I skal [a]leve efter hvert ord, som udgår af Guds mund.

45 For [a]Herrens ord er sandhed, og hvad der er [b]sandhed er lys, og hvad der er lys er ånd, ja, Jesu Kristi ånd.

46 Og ånden giver [a]lys til [b]enhver, som kommer til verden; og ånden oplyser enhver overalt i verden, som lytter til åndens røst.

47 Og enhver, som lytter til åndens røst, kommer til Gud, ja, til Faderen.

48 Og Faderen [a]lærer ham om den [b]pagt, som han har fornyet og bekræftet på jer, og som er bekræftet på jer for jeres skyld, og ikke kun for jeres skyld, men for hele verdens skyld.

49 Og hele [a]verden ligger i synd og stønner under [b]mørke og under syndens trældom.

50 Og heraf kan I vide, at de er under [a]syndens [b]trældom, fordi de ikke kommer til mig.

51 For den, som ikke kommer til mig, er under syndens trældom.

52 Og den, som ikke modtager min røst, er ikke bekendt med [a]min røst og er ikke af mig.

53 Og ud fra dette kan I kende de retfærdige fra de ugudelige og vide, at hele [a]verden netop nu [b]stønner under [c]synd og mørke.

54 Og jeres sind har tidligere været formørket på grund af [a]vantro, og fordi I har behandlet det, som I har fået, letsindigt –

55 hvilken [a]stolthed og vantro har bragt hele kirken under fordømmelse.

56 Og denne fordømmelse hviler over Zions børn, ja, dem alle.

57 Og de skal forblive under denne fordømmelse, indtil de omvender sig og erindrer den [a]nye pagt, nemlig [b]Mormons Bog og de [c]tidligere befalinger, som jeg har givet dem, og ikke blot at sige, men at [d]gøre i overensstemmelse med det, som jeg har skrevet,

58 for at de må frembringe frugt, som er deres Faders rige værdig; ellers venter der dem en svøbe og dom, som skal udøses over Zions børn.

59 For skal rigets børn besmitte mit hellige land? Sandelig siger jeg jer: Nej.

60 Sandelig, sandelig siger jeg jer, som nu hører mine [a]ord, der er min røst: Velsignede er I, for så vidt som I modtager dette;

61 for jeg vil [a]tilgive jer jeres synder med denne befaling: at I forbliver standhaftige i jeres sind med hensyn til i [b]højtidelighed og i bønnens ånd at aflægge vidnesbyrd for hele verden om det, som bliver meddelt jer.

62 [a]Drag derfor ud i hele verden, og til de steder, I ikke kan drage, der skal I sende det, så vidnesbyrdet kan udgå fra jer til hele verden til enhver skabning.

63 Og som jeg sagde til mine apostle, således siger jeg jer, for I er mine [a]apostle, ja, Guds højpræster; I er dem, som min Fader har [b]givet mig; I er mine [c]venner;

64 derfor, som jeg sagde til mine apostle, siger jeg jer på ny, at enhver [a]sjæl, som [b]tror på jeres ord og bliver døbt med vand til [c]syndernes forladelse, skal modtage [d]Helligånden.

65 Og disse [a]tegn skal følge dem, som tror:

66 I mit navn skal de udføre mange underfulde [a]gerninger;

67 i mit [a]navn skal de uddrive djævle;

68 i mit navn skal de [a]helbrede de syge;

69 i mit navn skal de åbne de blindes øjne og åbne de døves ører;

70 og den stummes tunge skal tale;

71 og hvis nogen giver dem [a]gift, skal den ikke volde dem skade;

72 og giften fra en slange skal ikke have kraft til at volde dem skade.

73 Men den befaling giver jeg dem, at de ikke må [a]prale af sig selv over dette, ej heller tale om det over for verden; for det bliver givet til gavn og frelse for jer.

74 Sandelig, sandelig siger jeg jer: De, der ikke tror på jeres ord og ikke bliver [a]døbt i vand i mit navn til deres synders forladelse, så de kan modtage Helligånden, skal blive [b]fordømt og skal ikke komme ind i min Faders rige, hvor min Fader og jeg er.

75 Og denne åbenbaring til jer og denne befaling er trådt i kraft fra selve denne stund for hele verden, og evangeliet er for alle, som ikke har modtaget det.

76 Men sandelig siger jeg til alle dem, til hvem riget er blevet givet: Af jer skal det prædikes for dem, så de kan omvende sig fra deres tidligere onde gerninger; for de skal bebrejdes for deres onde, vantro hjerte og jeres brødre i Zion for deres oprør mod jer, dengang jeg sendte jer.

77 Og videre siger jeg jer, mine venner, for fra nu af vil jeg kalde jer venner: Det er nødvendigt, at jeg giver jer denne befaling, at I bliver ligesom mine venner var i de dage, da jeg var sammen med dem, mens jeg drog omkring for at prædike evangeliet med min kraft;

78 for jeg lod dem ikke have nogen [a]pung eller taske, ej heller to kapper.

79 Se, jeg sender jer ud for at prøve verden, og arbejderen er sin [a]løn værd.

80 Og enhver, som drager af sted og [a]prædiker dette [b]evangelium om riget, og som ikke fejler med hensyn til at vedblive med at være trofast i alt, skal ikke blive træt i sindet, eller formørket, ej heller i legeme, lem eller led; og ikke ét [c]hår fra hans hoved skal ubemærket falde til jorden. Og de skal ikke gå sultne eller tørstige.

81 Nær derfor ingen [a]bekymring for dagen i morgen, for hvad I skal spise, eller hvad I skal drikke, eller hvad I skal klædes i.

82 For læg mærke til liljerne på marken, hvorledes de vokser, de arbejder ikke, ej heller spinder de; og verdens riger i al deres herlighed er ikke klædt som en af disse.

83 For jeres [a]Fader, som er i himlen, [b]ved, at I har brug for alt dette.

84 Lad derfor dagen i morgen [a]bekymre sig for det, der hører den til.

85 Vær heller ikke på forhånd bekymrede for, [a]hvad I skal sige; men [b]gem bestandigt livets ord i jeres sind, så skal det [c]gives jer i samme stund, hvilken del der skal måles ud til enhver.

86 Lad derfor ingen blandt jer, som drager ud for at forkynde dette evangelium om riget – for denne befaling er til alle de [a]trofaste, som bliver kaldet af Gud i kirken til tjenestegerningen – fra denne stund tage pung eller taske med sig.

87 Se, jeg [a]sender jer ud for at irettesætte verden for alle deres uretfærdige gerninger og for at lære dem om en dom, der skal komme.

88 Og hos den, som [a]modtager jer, der vil jeg også være; for jeg vil drage foran jeres ansigt. Jeg vil være ved jeres højre hånd og ved jeres venstre, og min Ånd skal være i jeres hjerte og mine [b]engle rundt omkring jer til at styrke jer.

89 Den, som modtager jer, modtager mig; og han vil give jer føde og klæder og penge.

90 Og den, som giver jer føde eller klæder eller penge, skal [a]ingenlunde miste sin løn.

91 Og den, som ikke gør dette, er ikke min discipel; herpå kan I [a]kende mine disciple.

92 Den, som ikke modtager jer, gå bort fra ham alene og for jer selv og [a]gør fødderne rene, ja, med vand, rent vand, enten i varme eller i kulde, og aflæg vidnesbyrd derom for jeres Fader, som er i himlen, og vend ikke igen tilbage til det menneske.

93 Og i hvilken som helst landsby eller by I kommer ind, skal I gøre det samme.

94 Men søg flittigt, og hold jer ikke tilbage, og ve det hus eller den landsby eller by, som forkaster jer eller jeres ord eller jeres vidnesbyrd om mig.

95 Ve, siger jeg atter, det hus eller den landsby eller by, som forkaster jer eller jeres ord eller jeres vidnesbyrd om mig.

96 For jeg, den [a]Almægtige, har lagt min hånd på nationerne for at [b]tugte dem for deres [c]ugudelighed.

97 Og plager skal sprede sig, og de skal ikke tages fra jorden, førend jeg har fuldendt mit værk, som skal [a]fremskyndes i retfærdighed –

98 førend alle, som er ladt tilbage, kender mig, ja, fra den mindste til den største, og bliver fyldt med kundskaben om Herren og ser med [a]egne øjne og opløfter deres røst og med forenet røst [b]synger denne nye sang, der lyder:

99

Herren har bragt Zion tilbage;

Herren har [a]forløst sit folk [b]Israel

ifølge [c]udvælgelsen ved [d]nåde,

som blev opnået ved tro

og deres fædres [e]pagt.

100

Herren har forløst sit folk;

og [a]Satan er blevet bundet, og tid eksisterer ikke mere.

Herren har [b]samlet alt i ét.

Herren har bragt [c]Zion ned ovenfra.

Herren har [d]bragt Zion op nedefra.

101

[a]Jorden har haft veer og har frembragt sin styrke;

og sandhed er grundfæstet i hendes indre;

og himlene har smilet til hende;

og hun er iklædt sin Guds [b]herlighed;

for han står midt iblandt sit folk.

102

Ære og herlighed og magt og styrke

være tilskrevet vor Gud; for han er fuld af [a]barmhjertighed,

retfærdighed, nåde og sandhed og [b]fred

for evigt og altid. Amen.

103 Og videre, sandelig, sandelig siger jeg jer: Det er nødvendigt, at enhver mand, som drager ud for at forkynde mit evigtvarende evangelium, for så vidt som de har familie og modtager pengegaver, at de da sender dem hjem til dem eller bruger dem til gavn for dem, sådan som Herren vil vejlede dem, for således synes det mig bedst.

104 Og lad alle dem, som ikke har nogen familie, og som modtager [a]penge, sende dem til biskoppen i Zion, eller til biskoppen i Ohio, så de kan helliges til at bringe åbenbaringerne frem og at trykke dem og til at grundfæste Zion.

105 Og hvis nogen giver nogen af jer en frakke eller et sæt tøj, så tag det gamle, og giv det til de [a]fattige, og drag videre med glæde.

106 Og hvis nogen iblandt jer er stærk i Ånden, så lad ham [a]tage den med sig, som er svag, så han kan blive opbygget i al [b]sagtmodighed, så han også må blive stærk.

107 Tag derfor dem, som er ordineret til det [a]mindre præstedømme, med jer, og send dem i forvejen for at aftale møder og for at berede vejen og for at tage sig af aftaler, som I ikke selv kan tage jer af.

108 Se, dette er den måde, hvorpå mine apostle i fordums dage opbyggede min kirke for mig.

109 Lad derfor enhver stå i sit eget embede og arbejde i sit eget kald; og lad ikke hovedet sige til fødderne, at det ikke har brug for fødderne; for uden fødder hvordan skulle legemet så kunne stå?

110 [a]Legemet har også brug for hvert eneste lem, så alle kan blive opbygget sammen, og så legemet kan bevares komplet.

111 Og se, [a]højpræsterne skal rejse, og ligeledes ældsterne, og ligeledes [b]præsterne i det mindre præstedømme, men [c]diakonerne og [d]lærerne skal udpeges til at [e]våge over kirken, til at være stående tjenere for kirken.

112 Og biskoppen, Newel K. Whitney, skal også rejse rundt i omegnen og iblandt alle menighederne og opsøge de fattige for at [a]tage sig af deres behov ved at [b]ydmyge de rige og de stolte.

113 Han skal også ansætte en [a]agent til at tage ansvar for og udføre hans verdslige forretninger, sådan som han anviser.

114 Men lad alligevel biskoppen rejse til byen New York og også til byen Albany og også til byen Boston og med lyden af evangeliet og med høj røst advare menneskene i disse byer om den [a]ødelæggelse og fuldstændige undergang, der venter dem, hvis de forkaster det.

115 For hvis de forkaster det, er timen for deres dom nær, og deres hus skal blive efterladt dem øde.

116 Lad ham [a]sætte sin lid til mig, så skal han ikke blive [b]beskæmmet; og ikke ét [c]hår fra hans hoved skal ubemærket falde til jorden.

117 Og sandelig siger jeg jer, resten af mine tjenere: Drag ud, sådan som jeres omstændigheder i jeres forskellige kald tillader det, til de vældige og ansete byer og landsbyer, idet I i retfærdighed irettesætter verden for alle deres uretfærdige og ugudelige gerninger og klart og forståeligt fremlægger den vederstyggelige ødelæggelse i de sidste dage.

118 For ved jer, siger Herren den Almægtige, vil jeg [a]sønderrive deres riger; jeg vil ikke alene [b]ryste jorden, men stjernehimlene skal skælve.

119 For jeg, Herren, har udrakt min hånd for at slippe himlens kræfter løs; I kan ikke se det nu, men inden længe skal I se det og vide, at jeg er, og at jeg skal [a]komme og [b]regere sammen med mit folk.

120 Jeg er [a]Alfa og Omega, begyndelsen og enden. Amen.

- ◀1a
GS Bøn.

- ◀2a
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀b
ApG 3:19-21.

- ◀c
GS Hellig (navneord).

- ◀d
Es 2:2-5; Hebr 12:22; Åb 14:1; L&P 76:66; 84:32; 133:18, 56.

- ◀e
Eter 13:2-11; L&P 42:8-9; 45:66-67; TA 1:10. GS Ny Jerusalem.

- ◀3a
L&P 57:3.

- ◀4a
GS Ny Jerusalem.

- ◀b
GS Templet, Herrens hus.

- ◀5a
L&P 45:67; 64:41-43; 97:15-20; 109:12, 37.

- ◀6a
GS Jetro.

- ◀b
GS Håndspålæggelse.

- ◀14a
GS Abraham.

- ◀b
GS Melkisedek.

- ◀c
GS Noa, bibelsk patriark.

- ◀15a
GS Enok.

- ◀16a
GS Abel.

- ◀b
Moses 5:29-32.

- ◀c
L&P 107:40-57.

- ◀d
GS Adam.

- ◀17a
Alma 13:1-19; Abr 2:9, 11. GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀18a
GS Aronske præstedømme.

- ◀b
GS Aron, Moses’ bror.

- ◀c
L&P 13.

- ◀19a
L&P 63:23; 107:18-19. GS Guds hemmeligheder.

- ◀b
Abr 1:2.

- ◀20a
GS Ordinancer.

- ◀21a
GS Myndighed; Præstedømme.

- ◀22a
L&P 67:11.

- ◀23a
2 Mos 19:5-11; 33:11.

- ◀b
GS Helliggørelse.

- ◀c
2 Mos 24:9-11; L&P 93:1.

- ◀24a
2 Mos 20:18-21; 32:8; 5 Mos 9:23; 1 Ne 17:30-31, 42.

- ◀b
Sl 95:8; Hebr 3:8-11; Jakob 1:7-8; Alma 12:36.

- ◀c
JSO 2 Mos 34:1-2 (Tillæg); 4 Mos 14:23; Hebr 4:1-11.

- ◀25a
5 Mos 34:1-5.

- ◀b
GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀26a
GS Aronske præstedømme.

- ◀b
L&P 13.

- ◀c
L&P 107:20.

- ◀27a
GS Omvendelse.

- ◀b
GS Døbe, dåb.

- ◀c
GS Syndsforladelse.

- ◀d
GS Moseloven.

- ◀e
Hebr 7:11-16.

- ◀f
GS Johannes Døber.

- ◀g
Luk 1:15.

- ◀28a
Es 40:3; Matt 3:1-3; Joh 1:23.

- ◀b
Matt 28:18; Joh 17:2; 1 Pet 3:22; L&P 93:16-17.

- ◀29a
L&P 107:5.

- ◀31a
L&P 128:24.

- ◀b
L&P 57:3.

- ◀32a
GS Herlighed.

- ◀b
Hebr 12:22; L&P 76:66; 84:2; 133:56.

- ◀c
GS Jesu Kristi Kirke.

- ◀33a
GS Værdig.

- ◀b
GS Præstedømme.

- ◀c
GS Helliggørelse.

- ◀34a
L&P 132:30-32. GS Abrahamske pagt.

- ◀b
Gal 3:29; Abr 2:9-11. GS Abraham – Abrahams efterkommere.

- ◀c
GS Udvalgt.

- ◀36a
Matt 10:40-42; Luk 10:16; L&P 112:20.

- ◀37a
Joh 13:20.

- ◀38a
Luk 12:43-44; Rom 8:32; Åb 21:7; 3 Ne 28:10; L&P 132:18-20. GS Ophøjelse.

- ◀39a
GS Ed og pagt, præstedømmets.

- ◀41a
GS Frafald.

- ◀b
L&P 76:34-38; 132:27.

- ◀42a
L&P 84:88.

- ◀43a
1 Ne 15:23-25; L&P 1:14.

- ◀44a
5 Mos 8:3; Matt 4:4; L&P 98:11.

- ◀45a
Sl 33:4. GS Guds ord.

- ◀b
GS Sandhed.

- ◀46a
GS Lys, Kristi lys; Samvittighed.

- ◀b
Joh 1:9; L&P 93:2.

- ◀48a
GS Inspiration.

- ◀b
GS Nye og evigtvarende pagt; Pagt.

- ◀49a
1 Joh 5:19.

- ◀b
GS Mørke, åndeligt.

- ◀50a
GS Synd.

- ◀b
Gal 4:9.

- ◀52a
Joh 10:27.

- ◀53a
GS Verden.

- ◀b
Rom 8:22; Moses 7:48.

- ◀c
GS Verdslighed.

- ◀54a
GS Vantro.

- ◀55a
GS Stolthed.

- ◀57a
Jer 31:31-34.

- ◀b
GS Mormons Bog.

- ◀c
1 Ne 13:40-41.

- ◀d
Jak 1:22-25; L&P 42:13-15.

- ◀60a
L&P 18:34-36.

- ◀61a
Dan 9:9. GS Tilgive.

- ◀b
L&P 43:34; 88:121; 100:7.

- ◀62a
Mark 16:15; L&P 1:2-5. GS Missionering.

- ◀63a
GS Apostel.

- ◀b
3 Ne 15:24; L&P 50:41-42.

- ◀c
Joh 15:13-15; L&P 93:45.

- ◀64a
GS Sjæl.

- ◀b
Mark 16:15-16. GS Tro.

- ◀c
GS Syndsforladelse.

- ◀d
GS Helligåndsgaven.

- ◀65a
Mark 16:17-18. GS Tegn.

- ◀66a
GS Gerninger.

- ◀67a
Matt 17:14-21.

- ◀68a
GS Helbrede.

- ◀71a
Mark 16:18; ApG 28:3-9; L&P 24:13; 124:98-100.

- ◀73a
L&P 105:24. GS Stolthed.

- ◀74a
2 Ne 9:23; L&P 76:50-52. GS Døbe, dåb – En nødvendighed.

- ◀b
Joh 3:18.

- ◀78a
Matt 10:9-10; L&P 24:18.

- ◀79a
L&P 31:5.

- ◀80a
GS Missionering.

- ◀b
GS Evangelium.

- ◀c
Luk 21:18.

- ◀81a
Matt 6:25-28.

- ◀83a
GS Fader i himlen.

- ◀b
Matt 6:8.

- ◀84a
Matt 6:34.

- ◀85a
Matt 10:19-20; Luk 12:11-12; L&P 100:6.

- ◀b
2 Ne 31:20; Alma 17:2-3; L&P 6:20; 11:21-26. GS Grunde.

- ◀c
GS Undervisning – At undervise med Ånden.

- ◀86a
Matt 24:44-46; L&P 58:26-29; 107:99-100.

- ◀87a
GS Missionering.

- ◀88a
Matt 10:40; Joh 13:20.

- ◀b
L&P 84:42. GS Engle.

- ◀90a
Matt 10:42; Mark 9:41.

- ◀91a
Joh 13:35.

- ◀92a
Matt 10:14; Luk 9:5; L&P 60:15.

- ◀96a
GS Almægtig.

- ◀b
L&P 1:13-14.

- ◀c
GS Ugudelig.

- ◀97a
Matt 24:22.

- ◀98a
Es 52:8.

- ◀b
Sl 96:1; Åb 15:3; L&P 25:12; 133:56. GS Synge.

- ◀99a
Åb 5:9; L&P 43:29.

- ◀b
GS Israel.

- ◀c
GS Udvælgelse.

- ◀d
GS Nåde.

- ◀e
GS Abrahamske pagt.

- ◀100a
Åb 20:2-3; L&P 43:31; 45:55; 88:110.

- ◀b
Ef 1:10; L&P 27:13.

- ◀c
L&P 45:11-14; Moses 7:62-64. GS Zion.

- ◀d
L&P 76:102; 88:96.

- ◀101a
GS Jorden.

- ◀b
GS Herlighed.

- ◀102a
GS Barmhjertighed.

- ◀b
GS Fred.

- ◀104a
L&P 51:8-9, 12-13.

- ◀105a
GS Fattig – Materielt fattig.

- ◀106a
GS Fællesskab.

- ◀b
GS Sagtmodig.

- ◀107a
GS Aronske præstedømme.

- ◀110a
1 Kor 12:12-23.

- ◀111a
GS Højpræst.

- ◀b
GS Præst i det aronske præstedømme.

- ◀c
GS Diakon.

- ◀d
GS Lærer i aronske præstedømme.

- ◀e
GS Vogte, vægter.

- ◀112a
GS Velfærd.

- ◀b
L&P 56:16.

- ◀113a
L&P 90:22.

- ◀114a
L&P 1:13-14.

- ◀116a
GS Tillid.

- ◀b
Sl 22:5; 1 Pet 2:6.

- ◀c
Matt 10:29-31.

- ◀118a
Dan 2:44-45.

- ◀b
Joel 2:10; L&P 43:18; 45:33, 48; 88:87, 90. GS Sidste dage; Tidernes tegn.

- ◀119a
L&P 1:12, 35-36; 29:9-11; 45:59. GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀b
GS Tusindårsriget.

- ◀120a
GS Alfa og Omega.

AFSNIT 85

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 27. november 1832. Dette afsnit er et uddrag af et brev fra profeten til William W. Phelps, som boede i Independence, Missouri. Det besvarer spørgsmål om de hellige, som var flyttet til Zion, men som ikke havde fulgt befalingen om at indvie deres ejendom og derfor ikke havde modtaget deres arvelod i henhold til den fastlagte orden i kirken.

1-5: Arvelodder i Zion skal modtages ved helligelse. 6-12: En, der er mægtig og stærk, vil give de hellige deres arvelod i Zion.

1 Herrens skriver, som han har udpeget, har den pligt at føre en historisk optegnelse og en almindelig [a]kirkeprotokol om alt det, som sker i Zion, og om alle dem, som [b]helliger ejendele og efter loven får arvelodder fra biskoppen;

2 og også om deres livsførelse, deres tro og gerninger; også om de frafaldne, der falder fra efter at have modtaget deres arvelodder.

3 Det er i modstrid med Guds vilje og befaling, at de, som ikke modtager deres arvelod ved [a]helligelse i overensstemmelse med hans lov, som han har givet, så han kan afkræve sit folk [b]tiende for at berede dem til [c]hævnens og opbrændelsens dag, skal have deres navne indskrevet sammen med Guds folk.

4 Ej heller må deres slægtsregister føres eller forefindes, hvor det kan blive fundet i nogen af kirkens optegnelser eller i dens historie.

5 Deres navne skal ikke findes nedskrevet i [a]Guds lovbog, ej heller navnene på deres fædre eller navnene på deres børn, siger Hærskarers Herre.

6 Ja, således siger den [a]stille, sagte røst, der hvisker gennem alt og [b]gennemborer det, og ofte får den mine knogler til at skælve, når den tilkendegiver sig og siger:

7 Og det skal ske, at jeg, Gud Herren, skal sende en, som er mægtig og stærk, og som holder magtens scepter i sin hånd, og som er iklædt lys som en klædning, og hvis mund skal ytre ord, evige ord, mens hans indre skal være en kilde af sandhed, for at bringe orden i Guds husstand og for at tilordne arvelodderne til de hellige, hvis navne, tillige med navnene på deres fædre og deres børn, findes indskrevet i Guds lovbog;

8 mens den mand, som er blevet kaldet af Gud og udpeget, og som rækker sin hånd ud for at støtte [a]Guds ark, skal falde for dødens pil, ligesom et træ, der bliver ramt af den lysende tordenkile.

9 Og alle de, som ikke findes indskrevet i [a]mindebogen, skal ikke finde nogen arv på den dag, men de skal sønderhugges, og de skal få deres del blandt ikke-troende, hvor der er [b]jammer og tænderskæren.

10 Dette siger jeg ikke af mig selv; derfor, som Herren taler, således vil han også opfylde det.

11 Og de, som er af det høje præstedømme, og hvis navn ikke findes indskrevet i [a]lovbogen, eller som findes at være [b]faldet fra eller at være blevet [c]udelukket af kirken, såvel de som af det mindre præstedømme eller medlemmerne, skal på den dag ikke finde nogen arvelod blandt den Højestes hellige;

12 derfor skal det gå dem, som det gik præstens børn, sådan som det findes nedskrevet i det andet kapitel og enogtres- og toogtresindstyvende vers af Ezras Bog.

- ◀1a
L&P 21:1; 47:1; 69:3-6.

- ◀b
L&P 42:30-35.

- ◀3a
GS Indvielsesloven.

- ◀b
GS Tiende.

- ◀c
Mal 3:10-11, 17; L&P 97:25-26.

- ◀5a
GS Livets bog.

- ◀6a
1 Kong 19:11-12; Hel 5:30-31; 3 Ne 11:3-7.

- ◀b
Hebr 4:12.

- ◀8a
2 Sam 6:6-7; 1 Krøn 13:9-10. GS Pagtens ark.

- ◀9a
3 Ne 24:16; Moses 6:5-6. GS Mindebog.

- ◀b
L&P 19:5.

- ◀11a
GS Livets bog.

- ◀b
GS Frafald.

- ◀c
GS Udelukkelse.

AFSNIT 86

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 6. december 1832. Denne åbenbaring blev modtaget, mens profeten gennemlæste og redigerede manuskriptet til bibeloversættelsen.

1-7: Herren forklarer meningen med lignelsen om hveden og rajgræsset. 8-11: Han forklarer præstedømmets velsignelser for dem, som er retmæssige arvinger med hensyn til kødet.

1 Sandelig, så siger Herren til jer, mine tjenere, angående [a]lignelsen om hveden og rajgræsset:

2 Se, sandelig siger jeg: Marken var verden, og apostlene var sædemændene;

3 og efter at de er faldet i søvn, da sår han, den store forfølger af kirken, den frafaldne, skøgen, ja, [a]Babylon, som får alle folkeslag til at drikke af sit bæger, og i hvis hjerte fjenden, ja, Satan, sidder og regerer – se, da sår han rajgræsset; derfor kvæler rajgræsset hveden og [b]driver kirken ud i ørkenen.

4 Men se, i de [a]sidste dage, netop nu mens Herren begynder at bringe ordet frem og bladet spirer frem og endnu er spædt –

5 se, sandelig siger jeg jer: [a]Englene, som er rede og venter på at blive sendt ud for at [b]høste markerne, råber til Herren dag og nat,

6 men Herren siger til dem: Ryk ikke rajgræsset op, så længe bladet endnu er spædt (for jeres tro er i sandhed svag), for at I ikke også skal ødelægge hveden.

7 Lad derfor hveden og rajgræsset vokse op sammen, indtil høsten er helt moden; da skal I først samle hveden, som står blandt rajgræsset, og når hveden er blevet samlet ind, se, da bliver rajgræsset bundet i knipper, og marken ligger tilbage for at blive afbrændt.

8 Derfor, så siger Herren til jer, hos hvem [a]præstedømmet er fortsat gennem jeres fædres slægtslinje –

9 for I er retmæssige [a]arvinger med hensyn til kødet og har været [b]skjult for verden med Kristus i Gud –

10 derfor består jeres liv og præstedømmet stadig og må nødvendigvis bestå gennem jer og jeres slægtslinje indtil alt [a]genoprettes, sådan som der er blevet talt ved alle de hellige profeters mund, siden verden begyndte.

11 Derfor er I velsignede, hvis I forbliver i min godhed, et [a]lys for ikke-jøderne og gennem dette præstedømme en frelser for mit [b]folk Israel. Herren har sagt det. Amen.

- ◀1a
Matt 13:6-43; L&P 101:64-67.

- ◀3a
Åb 17:1-9. GS Babel, Babylon.

- ◀b
Åb 12:6, 14.

- ◀4a
GS Sidste dage.

- ◀5a
L&P 38:12.

- ◀b
GS Høst.

- ◀8a
L&P 113:8. GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀9a
Abr 2:9-11. GS Abrahamske pagt.

- ◀b
Es 49:2-3.

- ◀10a
ApG 3:19-21. GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀11a
Es 49:6.

- ◀b
L&P 109:59-67.

AFSNIT 87

Åbenbaring og profeti om krig givet gennem profeten Joseph Smith i eller nær Kirtland, Ohio den 25. december 1832. På dette tidspunkt var der en udbredt diskussion i USA om slaveriet og South Carolinas annullering af føderale skatter. I Joseph Smiths historie anføres det at, »tegnene på uroligheder blandt nationerne« blev mere »synlige« for profeten »end de tidligere havde været efter at kirken begyndte sin rejse ud af ødemarken«.

1-4: Der forudsiges krig mellem Nordstaterne og Sydstaterne. 5-8: Store ulykker skal ramme alle jordens indbyggere.

1 Sandelig, så siger Herren angående de krige, som snart vil udbryde, begyndende med [a]South Carolinas oprør, og som til sidst vil ende med mange sjæles død og elendighed;

2 og den tid kommer, da [a]krig skal blive udøst over alle folkeslag, begyndende på det sted.

3 For se, Sydstaterne skal skille sig ud imod Nordstaterne, og Sydstaterne skal henvende sig til andre nationer, endog nationen Storbritannien, som den kaldes, og de skal også henvende sig til andre nationer om hjælp til at forsvare sig mod andre nationer; og da skal [a]krig blive udøst over alle nationer.

4 Og det skal ske efter mange dage, at [a]slaver skal rejse sig mod deres herrer, som skal være rustet og oplært til krig.

5 Og det skal også ske, at de tilbageværende, som er tilbage i landet, skal ruste sig og skal blive overordentlig vrede og skal hjemsøge ikke-jøderne med en alvorlig plage.

6 Og følgelig skal jordens indbyggere [a]sørge med sværdet og ved blodsudgydelse; og med [b]hungersnød og pest og jordskælv og himlens torden og de voldsomme og lysende lyn skal jordens indbyggere også komme til at føle en almægtig Guds vrede og harme og [c]revsende hånd, indtil den tilintetgørelse, der er forordnet, fuldstændigt har gjort [d]ende på alle nationer;

7 for at råbet fra de hellige og fra de [a]helliges blod skal ophøre med at stige op fra jorden til [b]Herren Sebaots ører om at blive hævnet på deres fjender.

8 [a]Stå I derfor på hellige steder og lad jer ikke flytte, førend Herrens dag kommer; for se, den [b]kommer hurtigt, siger Herren. Amen.

- ◀1a
L&P 130:12-13.

- ◀2a
Joel 4:9-16; Matt 24:6-7; L&P 45:26, 63; 63:33.

- ◀3a
L&P 45:68-69.

- ◀4a
L&P 134:12.

- ◀6a
L&P 29:14-21; 45:49.

- ◀b
JS-M 1:29.

- ◀c
GS Revselse.

- ◀d
GS Verden – Verdens ende.

- ◀7a
Eter 8:22-24.

- ◀b
Jak 5:4; L&P 88:2; 95:7.

- ◀8a
Matt 24:15; L&P 45:32; 101:21-22.

- ◀b
Åb 3:11.

AFSNIT 88

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 27. og 28. december 1832 samt den 3. januar 1833. Profeten betegnede den som »›olivenbladet‹ … plukket af paradisets træ, Herrens budskab til os om fred.« Åbenbaringen blev givet efter at højpræster ved en konference bad »hver for sig og lydeligt til Herren om at åbenbare sin vilje til os om opbygningen af Zion.«

1-5: Trofaste hellige modtager Talsmanden, som er løftet om evigt liv. 6-13: Alt bliver styret og kontrolleret af Kristi lys. 14-16: Opstandelsen finder sted i kraft af forløsningen. 17-31: Lydighed mod den celestiale, terrestriale eller telestiale lov forbereder menneskene til de respektive riger og herligheder. 32-35: De, som vælger at forblive i synd, forbliver tilsølede. 36-41: Alle riger bliver styret ved lov. 42-45: Gud har givet alting en lov. 46-50: Mennesket skal kunne fatte selv Gud. 51-61: Lignelsen om manden, der sender sine tjenere ud i marken og besøger dem efter tur. 62-73: Kom nær til Herren, så skal I se hans ansigt. 74-80: Helliggør jer, og undervis hinanden i rigets lærdomme. 81-85: Enhver, som er blevet advaret, bør advare sin næste. 86-94: Tegn, elementernes rasen og engle bereder vejen for Herrens komme. 95-102: Englebasuner kalder de døde frem i rækkefølge. 103-116: Englebasuner forkynder evangeliets gengivelse, Babylons fald og den store Guds slag. 117-126: Stræb efter at lære, opfør et hus til Gud (et tempel), og iklæd jer næstekærlighedens bånd. 127-141: Reglerne for profeternes skole bliver fremsat, herunder også fodtvætningsordinancen.

1 Sandelig, så siger Herren til jer, som har forsamlet jer for at modtage hans vilje angående jer:

2 Se, dette er Herren til behag, og englene [a]fryder sig over jer; de [b]almisser, der er jeres bønner, er steget op til [c]Herren Sebaots ører og bliver optegnet i [d]bogen med navnene på de helliggjorte, ja, de, der er af den celestiale verden.

3 Derfor sender jeg nu en anden [a]Talsmand til jer, ja, til jer, mine venner, for at den kan blive i jeres hjerte, ja, [b]forjættelsens hellige Ånd, hvilken anden Talsmand er den samme, som jeg lovede mine disciple, sådan som det står skrevet i Johannes’ vidnesbyrd.

4 Denne Talsmand er det løfte, som jeg giver jer om [a]evigt liv, ja, det [b]celestiale riges herlighed;

5 hvilken herlighed er den [a]Førstefødtes menighed, ja, Guds, den helligste af alle, ved Jesus Kristus, hans Søn –

6 [a]han, der steg op til det høje, ligesom han også [b]steg ned under alt, hvorved han [c]fattede alt, så han kunne være i alt og gennem alt, [d]sandhedens lys;

7 hvilken sandhed skinner. Dette er [a]Kristi lys. Ligesom han også er i solen og solens lys og dens kraft, hvorved den blev [b]skabt.

8 Ligesom han også er i månen og er månens lys og dens kraft, hvorved den blev skabt;

9 ligesom også stjernernes lys og deres kraft, hvorved de blev skabt;

10 og også jorden og dens kraft, ja, den [a]jord, hvorpå I står.

11 Og det lys, som skinner, og som giver jer lys, er til i kraft af ham, som oplyser jeres øjne, hvilket er det samme lys, som levendegør jeres [a]forstand;

12 hvilket [a]lys udstråler fra Guds nærhed for at [b]fylde det uendelige rum,

13 det lys, som er i [a]alting, og som giver [b]liv til alting, og som er den [c]lov, hvorved alting bliver styret, ja, Guds kraft, han som sidder på sin trone, og som er i evighedens skød, og som er midt i alting.

14 Se, sandelig siger jeg jer, at i kraft af den [a]forløsning, der er blevet foretaget for jer, er opstandelsen fra de døde blevet tilvejebragt.

15 Og [a]ånden og [b]legemet udgør menneskets [c]sjæl.

16 Og [a]opstandelsen fra de døde er sjælens forløsning.

17 Og sjælens forløsning sker i kraft af ham, der levendegør alting, i hvis bryst det er blevet forordnet, at [a]jordens [b]fattige og [c]sagtmodige skal arve den.

18 Derfor må den nødvendigvis helliggøres fra al uretfærdighed, så den kan blive beredt til den [a]celestiale herlighed;

19 for efter at den har opfyldt formålet med sin skabelse, skal den blive [a]kronet med herlighed, ja, med Gud Faderens nærvær;

20 så legemer, der tilhører det celestiale rige, må [a]besidde den for evigt og altid; for i denne [b]hensigt blev den dannet og skabt, og i denne hensigt bliver de [c]helliggjort.

21 Og de, som ikke bliver helliggjort ved den lov, som jeg har givet jer, nemlig Kristi lov, skal arve et andet rige, nemlig det, som er et terrestrialt rige, eller det, som er et telestialt rige.

22 For den, der ikke er i stand til at efterleve et [a]celestialt riges lov, kan ikke udholde en celestial herlighed.

23 Og den, der ikke kan efterleve et terrestrialt riges lov, kan ikke udholde en [a]terrestrial herlighed.

24 Og den, der ikke kan efterleve et [a]telestialt riges lov, kan ikke udholde en telestial herlighed; derfor er han ikke egnet til et rige med herlighed. Derfor må han udholde et rige, som ikke er et rige med herlighed.

25 Og videre, sandelig siger jeg jer: [a]Jorden overholder et celestialt riges lov, for den opfylder formålet med sin skabelse og overtræder ikke loven –

26 derfor skal den blive [a]helliggjort; ja, uagtet at den skal [b]dø, skal den blive levendegjort igen og skal udholde den kraft, hvorved den bliver levendegjort, og de [c]retfærdige skal [d]arve den.

27 For uagtet at de dør, skal de også [a]opstå igen, et [b]åndeligt legeme.

28 De, der har en celestial ånd, skal få det samme legeme igen, som var et naturligt legeme; ja, I skal få jeres legeme igen, og jeres [a]herlighed skal være den herlighed, ved hvilken jeres legeme bliver [b]levendegjort.

29 I, der bliver levendegjort ved en del af den [a]celestiale herlighed, skal da få af denne, ja, en fylde.

30 Og de, der bliver levendegjort ved en del af den [a]terrestriale herlighed, skal da modtage af denne, ja, en fylde.

31 Og også de, der bliver levendegjort ved en del af den [a]telestiale herlighed, skal da modtage af denne, ja, en fylde.

32 Og de, der er tilbage, vil også blive [a]levendegjort; dog skal de vende tilbage til deres eget sted for at nyde det, som de er villige til at modtage, fordi de ikke var [b]villige til at nyde det, som de kunne have modtaget.

33 For hvad gavner det et menneske, at han, hvis der bliver skænket ham en gave, ikke modtager den? Se, han glæder sig ikke over det, der bliver givet til ham, ej heller glæder han sig over den, der er gavens giver.

34 Og videre, sandelig siger jeg jer: Det, der bliver styret ved lov, bliver bevaret ved lov og bliver fuldkommengjort og [a]helliggjort ved denne.

35 Det, som [a]bryder en lov og ikke overholder loven, men forsøger at blive en lov i sig selv og vælger at forblive i synd og helt forbliver i synd, kan ikke blive helliggjort ved lov, ej heller ved [b]barmhjertighed, [c]retfærdighed eller dom. Derfor må de forblive [d]tilsølede.

36 Alle riger har fået en lov;

37 og der er [a]mange riger, for der er intet rum, i hvilket der ikke er noget rige; og der er intet rige, hvori der ikke er noget rum, hverken et større eller et mindre rige.

38 Og hvert rige har fået en [a]lov; og til hver lov er der også knyttet visse begrænsninger og betingelser.

39 Ingen væsener, som ikke opfylder disse [a]betingelser, bliver [b]retfærdiggjort.

40 For [a]intelligens holder sig til intelligens; [b]visdom modtager visdom; [c]sandhed favner sandhed; [d]dyd elsker dyd; [e]lys holder sig til lys; barmhjertighed har [f]medfølelse med barmhjertighed og gør krav på sine egne; retfærdighed fortsætter sin kurs og gør krav på sine egne; dom bliver afsagt for ansigtet af ham, som sidder på tronen og regerer og udfører alt.

41 Han [a]fatter alting, og alting er foran ham, og alting er omkring ham; og han er over alting og i alting og er gennem alting og omslutter alting; og alting er ved ham og af ham, nemlig Gud, for evigt og altid.

42 Og videre, sandelig siger jeg jer: Han har givet alle ting en lov, hvorefter de bevæger sig i deres [a]tider og deres tidsrum;

43 og deres baner er blevet lagt fast, nemlig banerne for himlene og jorden, hvilke omfatter jorden og alle planeterne.

44 Og de giver hinanden [a]lys i deres tider og tidsrum, i deres minutter, i deres timer, i deres dage, i deres uger, i deres måneder og i deres år – alle disse er [b]ét år for Gud, men ikke for mennesket.

45 Jorden farer på sine vinger, og [a]solen giver sit lys om dagen, og månen giver sit lys om natten, og stjernerne giver også deres lys, mens de farer på deres vinger i deres herlighed, midt i [b]Guds magt.

46 Hvormed skal jeg ligne disse riger, så I kan forstå det?

47 Se, alle disse er riger, og enhver, der har set et eller det mindste af disse, har [a]set Gud bevæge sig i sin storhed og kraft.

48 Jeg siger jer: Han har set ham; men alligevel blev han, der kom til sine [a]egne, ikke begrebet af dem.

49 [a]Lyset skinner i mørket, og mørket begriber det ikke; men den dag skal komme, da I skal [b]begribe selv Gud, idet I bliver levendegjort i ham og af ham.

50 Da skal I vide, at I har set mig, at jeg er, og at jeg er det sande lys, som er i jer, og at I er i mig; ellers kunne I ikke have fremgang.

51 Se, jeg vil ligne disse riger med en mand, der havde en mark, og han sendte sine tjenere ud i marken for at grave marken.

52 Og han sagde til den første: Gå du ud og arbejd i marken, og i den første time kommer jeg ud til dig, og du skal se glæden i mit ansigt.

53 Og han sagde til den anden: Gå du også ud i marken, og i den anden time vil jeg besøge dig med glæde i mit ansigt.

54 Og også til den tredje, idet han sagde: Jeg vil besøge dig;

55 og til den fjerde, og så fremdeles til den tolvte.

56 Og markens herre gik ud til den første i den første time og blev hos ham hele den time, og han blev glad på grund af lyset i sin herres ansigt.

57 Og så forlod han den første, så han også kunne besøge den anden og den tredje og den fjerde, og så fremdeles til den tolvte.

58 Og således modtog de alle lyset i deres herres ansigt, enhver mand i sin time og til sin tid og i sit tidsrum –

59 begyndende med den første og så fremdeles indtil den [a]sidste og fra den sidste til den første og fra den første til den sidste;

60 enhver mand efter hans plads i rækkefølgen, indtil hans time var forbi, helt i overensstemmelse med det, som hans herre havde befalet ham, så hans herre kunne blive herliggjort i ham og han i sin herre, så de alle kunne blive herliggjort.

61 Med denne lignelse vil jeg således ligne alle disse riger og [a]indbyggerne deri – hvert rige i sin time og til sin tid og i sit tidsrum helt i overensstemmelse med den forordning, som Gud har udstedt.

62 Og videre, sandelig siger jeg jer, mine [a]venner: Jeg efterlader jer disse ord til at [b]grunde over i jeres hjerte med denne befaling, som jeg giver jer, at I skal [c]påkalde mig, mens jeg er nær –

63 [a]kom nær til mig, så vil jeg komme nær til jer; [b]søg mig flittigt, så skal I [c]finde mig; bed, så skal I få; bank på, så skal der blive lukket op for jer.

64 Hvad I end [a]beder Faderen om i mit navn, som er [b]nødvendigt for jer, det skal blive givet jer;

65 og hvis I beder om noget, der ikke er [a]nødvendigt for jer, skal det vende sig til [b]fordømmelse for jer.

66 Se, det, I hører, er som [a]røsten af en, der råber i ørkenen – i ørkenen, fordi I ikke kan se ham – min røst, fordi min røst er [b]ånd; min ånd er sandhed; [c]sandheden varer ved og har ingen ende; og hvis den er i jer, skal det være i rigt mål.

67 Og hvis I [a]alene har min [b]ære for øje, skal hele jeres legeme blive fyldt med lys, og der skal ikke være noget mørke i jer, og det legeme, der er fyldt med lys, [c]fatter alting.

68 [a]Helliggør derfor jer selv, så I alene har Gud i [b]sinde, og så skal de dage komme, da I skal [c]se ham; for han vil fjerne sløret fra sit ansigt for jer, og det skal ske til hans egen tid og på hans egen måde og efter hans egen vilje.

69 Husk det store og sidste løfte, som jeg har givet jer; kast jeres [a]tomme tanker og jeres overdrevne [b]latter langt bort.

70 Forbliv her, forbliv på dette sted, og indkald en højtidelig forsamling, ja, af dem, som er de første arbejdere i dette sidste rige.

71 Og lad dem, som de har [a]advaret på deres rejser, påkalde Herren og for en kort tid grunde i deres hjerte over den advarsel, som de har fået.

72 Se, jeg vil tage vare på jeres flokke og vil lade ældster fremstå og sende til dem.

73 Se, jeg vil fremskynde mit værk, når tiden er inde.

74 Og jeg giver jer, der er de første [a]arbejdere i dette sidste rige, den befaling, at I skal forsamle jer og organisere jer og berede jer og [b]helliggøre jer; ja, gør hjertet rent og [c]rens hænderne og fødderne over for mig, så jeg kan gøre jer [d]rene;

75 så jeg kan bevidne for jeres [a]Fader og jeres Gud og min Gud, at I er rene for denne ugudelige slægts blod; så jeg, når jeg vil, må kunne opfylde dette løfte, dette store og sidste løfte, som jeg har givet jer.

76 Og jeg giver jer den befaling, at I skal vedblive med at [a]bede og [b]faste fra denne stund af.

77 Og jeg giver jer den befaling, at I skal [a]undervise hinanden i [b]rigets lære.

78 Undervis I flittigt, så skal min [a]nåde være med jer, så I mere fuldkomment kan blive [b]undervist i teori, i princip, i lære, i evangeliets lov og i alt det, som vedrører Guds rige, og som er nødvendigt for jer at forstå;

79 både i det, der er i [a]himlen og på jorden og under jorden; det, som har været, det, som er, det, som snart skal ske, det, som er hjemme, det, som er ude; folkeslagenes [b]krige og forviklinger og de straffedomme, som er lagt på landet; og også en kundskab om lande og om riger –

80 så I på alle måder kan være forberedt, når jeg igen sender jer ud for at højne det kald, hvortil jeg har kaldet jer, og den mission, hvortil jeg har bemyndiget jer.

81 Se, jeg sendte jer ud for at [a]vidne og advare menneskene, og det påhviler enhver, der er blevet advaret, at [b]advare sin næste.

82 Derfor er de uden undskyldning, og deres synder hviler på deres eget hoved.

83 Den, der [a]søger mig [b]flittigt, skal finde mig og skal ikke blive ladt alene.

84 Bliv derfor her og arbejd flittigt, så I kan blive fuldkommengjort i jeres tjenestegerning, der er at drage ud blandt [a]ikke-jøderne for sidste gang, så mange som Herrens mund skal nævne, for at [b]binde loven til og forsegle vidnesbyrdet og at forberede de hellige på dommens time, som skal komme,

85 så deres sjæle må undslippe Guds vrede, den vederstyggelige [a]ødelæggelse, der venter de ugudelige, både i denne verden og i den tilkommende verden. Sandelig siger jeg jer: Lad dem, som ikke er de første ældster, fortsætte i vingården, indtil Herrens mund [b]kalder dem, for deres tid er endnu ikke kommet; deres [c]klæder er ikke rene for denne slægts blod.

86 Forbliv i den [a]frihed, hvorved I er blevet gjort [b]fri; [c]lad jer ikke vikle ind i [d]synd, men lad jeres hænder være [e]rene, indtil Herren kommer.

87 For om ikke mange dage skal [a]jorden [b]bæve og rave frem og tilbage som et beruset menneske; og [c]solen skal skjule sit ansigt og skal nægte at give lys; og [d]månen skal blive badet i blod og [e]stjernerne blive meget vrede og skal kaste sig ned som en figen, der falder ned fra et figentræ.

88 Og efter jeres vidnesbyrd kommer der vrede og harme over menneskene.

89 For efter jeres vidnesbyrd kommer vidnesbyrdet fra [a]jordskælvene, der skal fremkalde stønnen i hendes midte, og menneskene skal falde til jorden og skal ikke være i stand til at stå oprejst.

90 Og ligeledes kommer vidnesbyrdet fra [a]tordenens røst og lynets røst og uvejrets røst og røsten fra havets bølger, der skyller over sine bredder.

91 Og alt skal være i [a]bevægelse; og hjertet skal visselig synke i livet på menneskene; for der skal komme frygt over alle mennesker.

92 Og [a]engle skal flyve midt igennem himlen og råbe med høj røst, mens de lader Guds basun lyde og sige: Bered jer, bered jer, o I jordens indbyggere, for vor Guds dom er kommet. Se, [b]Brudgommen kommer; gå I ud for at møde ham.

93 Og straks skal der vise sig et [a]stort tegn på himlen, og alle mennesker skal se det sammen.

94 Og endnu en engel skal lade sin basun lyde og sige: Den [a]store [b]kirke, [c]vederstyggelighedernes moder, som har fået alle folkeslag til at drikke af sin [d]utugts vredes vin, og som forfølger Guds hellige, og som udgyder deres blod – hun, som sidder på mange vande og på øerne i havet – se, hun er [e]rajgræsset fra jorden; hun bliver bundet i knipper; hendes bånd bliver gjort stærke, ingen kan løse dem; derfor er hun rede til at blive [f]brændt! Og han skal lade sin basun lyde både længe og højt, og alle folkeslag skal høre den.

95 Og der skal være [a]stilhed i himlen i et tidsrum af en halv time, og straks derefter skal himlen blive foldet ud som et forhæng, ligesom en [b]skriftrulle bliver foldet ud, efter at den har været sammenrullet, og [c]Herrens ansigt skal afsløres.

96 Og de hellige, som er på jorden, og som lever, skal blive levendegjort og [a]taget op for at møde ham.

97 Og de, som har sovet i deres grave, skal [a]komme frem, for deres grave skal blive åbnet; og også de skal blive taget op for at møde ham midt i himlens søjle.

98 De er Kristi, [a]førstegrøden, de, som først skal stige ned sammen med ham, og de, som er på jorden og i deres grave, og som først bliver taget op for at møde ham; og alt dette ved lyden af Guds engels basun.

99 Og efter dette skal endnu en engel basunere, hvilket er den anden basun; og da sker forløsningen af dem, der er Kristi ved hans komme, og som har fået deres del i det [a]fængsel, som er blevet beredt for dem, så de kunne modtage evangeliet og blive [b]dømt i lighed med mennesker i kødet.

100 Og videre skal endnu en basun lyde, hvilket er den tredje basun; og da kommer de menneskers [a]ånder, som skal dømmes og bliver fundet under [b]fordømmelse;

101 og disse er de [a]tilbageværende af de døde; og de lever ikke igen, førend de [b]tusind år er til ende, eller førend jordens ende kommer.

102 Og endnu en basun skal lyde, hvilket er den fjerde basun, og sige: Blandt dem, der skal forblive indtil den store og sidste dag, ja, enden, findes sådanne, som fremdeles skal forblive [a]tilsølede.

103 Og endnu en basun skal lyde, hvilket er den femte basun, hvilket er den femte engel, som, mens den flyver midt gennem himlen, overdrager det [a]evige evangelium til alle folkeslag, slægter, tungemål og folk;

104 og dette skal være lyden af hans basun, som siger til alle mennesker, både i himlen og på jorden, og som er under jorden – for [a]hvert øre skal høre det, og [b]hvert knæ skal bøje sig og hver tunge skal bekende, mens de hører basunens lyd, som siger: [c]Frygt Gud, og vis ære for ham, som sidder på tronen for evigt og altid; for hans doms time er kommet.

105 Og videre skal endnu en engel lade sin basun lyde, hvilket er den sjette engel, som siger: [a]Hun er falden, hun som fik alle folkeslag til at drikke af sin utugts vredes vin; hun er falden, er falden!

106 Og videre skal endnu en engel lade sin basun lyde, hvilket er den syvende engel, som siger: Det er fuldbragt; det er fuldbragt! [a]Guds lam har [b]sejret og [c]trådt vinpersen alene, ja, Gud den Almægtiges heftige vredes vinperse.

107 Og da skal englene blive kronet med hans magts herlighed, og de [a]hellige skal blive fyldt med hans [b]herlighed og modtage deres [c]arv og blive gjort ham [d]lig.

108 Og da skal den første engel atter lade sin basun lyde i alle levendes ører og [a]åbenbare menneskenes hemmelige handlinger og Guds mægtige gerninger i det [b]første årtusinde.

109 Og da skal den anden engel lade sin basun lyde og åbenbare menneskenes hemmelige handlinger og deres hjertes tanker og hensigter og Guds mægtige gerninger i det andet årtusinde –

110 og så videre indtil den syvende engel skal lade sin basun lyde; og han skal stå frem på landjorden og på havet og sværge ved navnet på ham, som sidder på tronen, at [a]tid ikke længere skal eksistere; og [b]Satan, den gamle slange, der kaldes Djævelen, skal blive bundet og skal ikke blive løst i et tidsrum af [c]tusind år.

111 Og da skal han blive [a]løst for en kort tid, så han kan samle sine hære.

112 Og [a]Mikael, den syvende engel, ja, ærkeenglen, skal samle sine hære, nemlig himlens hærskarer.

113 Og Djævelen skal samle sine hære; nemlig helvedes hærskarer, og skal komme for at kæmpe mod Mikael og hans hære.

114 Og da står den [a]store Guds slag; og Djævelen og hans hære skal blive kastet bort til deres eget sted, så de aldrig nogen sinde mere skal få magt over de hellige.

115 For Mikael skal udkæmpe deres slag og skal overvinde ham, der [a]stræber efter den trone, som tilhører ham, der sidder på tronen, nemlig Lammet.

116 Dette er Guds og de [a]helliggjortes herlighed; og de skal [b]ikke mere se døden.

117 Derfor, sandelig siger jeg jer mine [a]venner: Indkald jeres højtidelige forsamling, sådan som jeg har befalet jer.

118 Og da ikke alle har tro, så søg flittigt og [a]lær hinanden [b]visdomsord; ja, søg visdomsord i de bedste [c]bøger; stræb efter at lære, ja, ved studium og også ved tro.

119 Organiser jer, bered alt, hvad der behøves, og grundlæg et [a]hus, ja, et bønnens hus, et fastens hus, et troens hus, et undervisningens hus, et herlighedens hus, et ordens hus, et Guds hus;

120 så det, at I træder ind, må ske i Herrens navn; så det, at I træder ud, må ske i Herrens navn, så alle jeres hilsener må ske i Herrens navn, med opløftede hænder mod den Højeste.

121 [a]Afstå derfor fra al jeres ligegyldige tale, fra al [b]latter, fra alle jeres [c]lystne ønsker, fra al jeres [d]stolthed og letsindighed og fra alle jeres ugudelige gerninger.

122 Udvælg en lærer blandt jer, og lad ikke alle være talsmænd på én gang, men lad én tale ad gangen, og lad alle lytte til hans ord, så at alle, når alle har talt, må være blevet opbygget af alle, og så enhver må have lige mulighed.

123 Se til, at I [a]elsker hinanden; hold op med at være [b]begærlige; lær at dele med hinanden, sådan som evangeliet kræver.

124 Hold op med at være [a]uvirksomme; hold op med at være urene; hold op med at [b]finde fejl hos hinanden; hold op med at sove længere end det er nødvendigt; gå tidligt i seng, så I ikke er trætte; stå tidligt op, så jeres legeme og jeres sind må være friske.

125 Og frem for alt, klæd jer i [a]næstekærlighedens bånd som i en kappe, hvilket er fuldkommenhedens og [b]fredens bånd.

126 [a]Bed altid, så I ikke mister modet, [b]førend jeg kommer. Se, jeg kommer snart og tager jer til mig. Amen.

127 Og videre, forretningsordenen for det hus, der er indrettet til præsidentskabet for [a]profeternes skole, oprettet til undervisningen af dem i alt det, der er nødvendigt for dem, ja, for alle kirkens [b]embedsmænd eller med andre ord dem, der er kaldet til tjenestegerningen i kirken, begyndende med højpræsterne og ned til diakonerne –

128 og dette skal være forretningsordenen for huset til skolens præsidentskab: Den, der er blevet udpeget til at være præsident eller lærer, skal findes stående på sin plads i det hus, som skal indrettes til ham.

129 Derfor skal han være den første til at møde op i Guds hus, på en plads hvorfra forsamlingen i huset kan høre hans ord tydeligt og klart, uden at han behøver at tale højt.

130 Og når han kommer ind i Guds hus, for han bør være den første i huset – se, det er smukt, så han kan være et eksempel –

131 lad ham da på sine knæ [a]hengive sig i bøn foran Gud som tegn på eller til minde om den evigtvarende pagt.

132 Og når nogen kommer ind efter ham, lad da læreren rejse sig og med hænderne løftet op mod himlen, ja, lige op, hilse sin broder eller sine brødre med disse ord:

133 Er du en broder eller brødre? Jeg hilser jer i Herren Jesu Kristi navn som tegn på eller til erindring om den evigtvarende pagt, i hvilken pagt jeg tager imod jer i [a]fællesskabet med en beslutning, der er fast, urokkelig og uforanderlig, om ved Guds nåde at være jeres ven og [b]broder i kærlighedens bånd, om at vandre ulasteligt i alle Guds befalinger med taksigelse for evigt og altid. Amen.

134 Og den, der findes uværdig til denne hilsen, skal ikke have plads blandt jer, for I skal ikke tillade, at mit hus bliver [a]besmittet af ham.

135 Og den, der kommer ind og er trofast over for mig og er en broder, eller hvis de er brødre, så skal de hilse præsidenten eller læreren med hænder løftet op mod himlen med selv samme bøn og pagt eller ved at sige: Amen! som tegn på dette.

136 Se, sandelig siger jeg jer: Dette er et forbillede for jer på en hilsen til hinanden i Guds hus, i profeternes skole.

137 Og I er kaldet til at gøre dette med bøn og taksigelse, sådan som Ånden vil tilskynde til eller give udtryk for, hvad angår alle jeres gerninger i Herrens hus, i profeternes skole, så den må blive en helligdom, en bolig for den hellige Ånd til [a]opbyggelse af jer.

138 Og I skal ikke optage nogen blandt jer i denne skole, medmindre han er ren for [a]denne slægts blod.

139 Og han skal optages ved [a]fodtvætningsordinancen; for med dette sigte blev fodtvætningsordinancen indstiftet.

140 Og videre, fodtvætningsordinancen skal forrettes af præsidenten eller af kirkens præsiderende ældste.

141 Den skal påbegyndes med bøn; og efter at have [a]nydt brød og vin skal han binde op om sig efter det [b]mønster, som er givet i det trettende kapitel af Johannes’ vidnesbyrd om mig. Amen.

- ◀2a
Luk 15:10.

- ◀b
ApG 10:1-4. GS Bøn.

- ◀c
Jak 5:4; L&P 95:7.

- ◀d
GS Livets bog.

- ◀3a
Joh 14:16.

- ◀b
L&P 76:53. GS Forjættelsens hellige Ånd.

- ◀4a
L&P 14:7.

- ◀b
GS Celestial herlighed.

- ◀5a
GS Førstefødte.

- ◀6a
GS Jesus Kristus.

- ◀b
L&P 122:8. GS Forsoning.

- ◀c
GS Alvidende.

- ◀d
L&P 93:2, 8-39. GS Lys, Kristi lys; Sandhed.

- ◀7a
Moro 7:15-19; L&P 84:45.

- ◀b
1 Mos 1:16. GS Skabe.

- ◀10a
Moses 2:1.

- ◀11a
GS Forståelse.

- ◀12a
GS Lys, Kristi lys.

- ◀b
Jer 23:24.

- ◀13a
Kol 1:16-17.

- ◀b
5 Mos 30:20; L&P 10:70.

- ◀c
Job 38; L&P 88:36-38. GS Lov.

- ◀14a
GS Forløsningsplanen; Forsoning.

- ◀15a
GS Mennesker – Mennesket, vor himmelske Faders åndelige barn; Ånd.

- ◀b
GS Legeme.

- ◀c
1 Mos 2:7. GS Sjæl.

- ◀16a
Alma 11:42. GS Opstandelse.

- ◀17a
GS Jorden – Jordens endelige tilstand.

- ◀b
GS Fattig.

- ◀c
GS Sagtmodig.

- ◀18a
GS Celestial herlighed.

- ◀19a
L&P 130:7-9.

- ◀20a
L&P 38:20.

- ◀b
Moses 1:39. GS Mennesker – Menneskets mulighed for at blive som vor himmelske Fader.

- ◀c
GS Helliggørelse.

- ◀22a
L&P 105:5.

- ◀23a
GS Terrestrial herlighed.

- ◀24a
GS Telestial herlighed.

- ◀25a
GS Jorden.

- ◀26a
GS Jorden – Jordens endelige tilstand.

- ◀b
GS Verden – Verdens ende.

- ◀c
2 Pet 3:11-14. GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀d
Matt 5:5; L&P 45:58; 59:2; 63:49.

- ◀27a
GS Opstandelse.

- ◀b
1 Kor 15:44.

- ◀28a
GS Dom, den endelige.

- ◀b
L&P 43:32; 63:51; 101:31.

- ◀29a
GS Celestial herlighed; Mennesker – Menneskets mulighed for at blive som vor himmelske Fader.

- ◀30a
GS Terrestrial herlighed.

- ◀31a
GS Telestial herlighed.

- ◀32a
Alma 11:41-45.

- ◀b
GS Handlefrihed.

- ◀34a
GS Helliggørelse.

- ◀35a
GS Oprør.

- ◀b
GS Barmhjertighed.

- ◀c
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀d
Åb 22:11; 1 Ne 15:33-35; 2 Ne 9:16; Alma 7:21.

- ◀37a
L&P 78:15.

- ◀38a
L&P 88:13.

- ◀39a
L&P 130:20-21.

- ◀b
GS Retfærdiggøre.

- ◀40a
GS Intelligens, intelligenser.

- ◀b
GS Visdom.

- ◀c
GS Sandhed.

- ◀d
GS Dyd.

- ◀e
GS Lys, Kristi lys.

- ◀f
GS Medfølelse.

- ◀41a
1 Joh 3:20; 1 Ne 9:6; 2 Ne 9:20; L&P 38:1-3. GS Alvidende.

- ◀42a
Dan 2:20-22; Abr 3:4-19.

- ◀44a
GS Lys, Kristi lys.

- ◀b
Sl 90:4; 2 Pet 3:8.

- ◀45a
1 Mos 1:16; Abr 4:16.

- ◀b
L&P 88:7-13.

- ◀47a
Alma 30:44; Moses 1:27-28; 6:63; Abr 3:21.

- ◀48a
Joh 1:11; 3 Ne 9:16; L&P 39:1-4.

- ◀49a
L&P 6:21; 50:23-24; 84:45-47.

- ◀b
Joh 17:3; L&P 93:1, 28.

- ◀59a
Matt 20:1-16.

- ◀61a
L&P 76:24.

- ◀62a
L&P 84:63; 93:45.

- ◀b
GS Grunde.

- ◀c
Es 55:6; Jak 1:5; L&P 46:7.

- ◀63a
Zak 1:3; Jak 4:8; Åb 3:20.

- ◀b
1 Krøn 28:9; Eter 12:41; L&P 101:38.

- ◀c
L&P 4:7; 49:26.

- ◀64a
GS Bøn.

- ◀b
L&P 18:18; 46:28-30.

- ◀65a
Jak 4:3.

- ◀b
L&P 63:7-11.

- ◀66a
Es 40:3; 1 Ne 17:13; Alma 5:37-38; L&P 128:20.

- ◀b
GS Helligånden; Lys, Kristi lys.

- ◀c
GS Sandhed.

- ◀67a
Matt 6:22; Luk 11:34-36; L&P 82:19.

- ◀b
Joh 7:18.

- ◀c
Ordsp 28:5; L&P 93:28. GS Bedømme, gaven at.

- ◀68a
GS Helliggørelse.

- ◀b
GS Sind.

- ◀c
L&P 67:10-13; 93:1; 97:15-17.

- ◀69a
Matt 12:36; Mosi 4:29-30; Alma 12:14.

- ◀b
L&P 59:15; 88:121.

- ◀71a
GS Advare.

- ◀74a
Matt 20:1, 16.

- ◀b
3 Mos 20:7-8; 3 Ne 19:28-29; L&P 50:28-29; 133:62.

- ◀c
GS Ren og uren.

- ◀d
Eter 12:37.

- ◀75a
GS Fader i himlen; Gud, Guddommen – Gud Faderen; Mennesker – Mennesket, vor himmelske Faders åndelige barn.

- ◀76a
GS Bøn.

- ◀b
GS Faste.

- ◀77a
GS Undervisning.

- ◀b
GS Kristi lære.

- ◀78a
GS Nåde.

- ◀b
L&P 88:118; 90:15; 93:53.

- ◀79a
GS Himlen.

- ◀b
GS Krig.

- ◀81a
GS Vidne (udsagnsord).

- ◀b
L&P 63:58. GS Advare.

- ◀83a
5 Mos 4:29-31; Jer 29:12-14; L&P 54:10.

- ◀b
Alma 37:35.

- ◀84a
JS-H 1:41.

- ◀b
Es 8:16-17.

- ◀85a
Matt 24:15.

- ◀b
L&P 11:15.

- ◀c
1 Ne 12:10-11; Jakob 1:19; 2:2; L&P 112:33. GS Ren og uren.

- ◀86a
Mosi 5:8. GS Frihed.

- ◀b
Joh 8:36. GS Frihed; Handlefrihed.

- ◀c
Gal 5:1.

- ◀d
GS Synd.

- ◀e
Job 17:9; Sl 24:4; Alma 5:19.

- ◀87a
Es 13:4-13.

- ◀b
L&P 43:18.

- ◀c
Joel 2:10; L&P 45:42; 133:49.

- ◀d
Åb 6:12.

- ◀e
Joel 4:15.

- ◀89a
L&P 45:33.

- ◀90a
Åb 8:5; L&P 43:17-25.

- ◀91a
L&P 45:26.

- ◀92a
Åb 8:13; L&P 133:17.

- ◀b
Matt 25:1-13; L&P 33:17; 133:10, 19.

- ◀93a
Matt 24:30; Luk 21:25-27. GS Tidernes tegn.

- ◀94a
1 Ne 13:4-9.

- ◀b
GS Djævelen – Djævelens kirke.

- ◀c
Åb 17:5.

- ◀d
Åb 14:8.

- ◀e
Matt 13:38.

- ◀f
L&P 64:23-24; 101:23-25. GS Jorden – Jordens renselse.

- ◀95a
L&P 38:12.

- ◀b
Åb 6:14.

- ◀c
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀96a
1 Thess 4:16-17.

- ◀97a
L&P 29:13; 45:45-46; 133:56. GS Opstandelse.

- ◀98a
1 Kor 15:23.

- ◀99a
L&P 76:73; 138:8. GS Frelse for afdøde.

- ◀b
1 Pet 4:6.

- ◀100a
Åb 20:12-13; Alma 11:41; L&P 43:18; 76:85.

- ◀b
GS Fordømmelse.

- ◀101a
Åb 20:5.

- ◀b
GS Tusindårsriget.

- ◀102a
GS Tilsølethed.

- ◀103a
Åb 14:6-7. GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀104a
Åb 5:13.

- ◀b
Es 45:23; Fil 2:9-11.

- ◀c
GS Frygt – Frygt for Gud; Ærbødighed.

- ◀105a
Åb 14:8; L&P 1:16.

- ◀106a
GS Guds lam.

- ◀b
1 Kor 15:25.

- ◀c
Es 63:3-4; Åb 19:15; L&P 76:107; 133:50.

- ◀107a
GS Hellig (navneord).

- ◀b
GS Celestial herlighed.

- ◀c
GS Ophøjelse.

- ◀d
L&P 76:95.

- ◀108a
Alma 37:25; L&P 1:3.

- ◀b
L&P 77:6-7.

- ◀110a
L&P 84:100.

- ◀b
Åb 20:1-3; 1 Ne 22:26; L&P 101:28. GS Djævelen.

- ◀c
GS Tusindårsriget.

- ◀111a
L&P 29:22; 43:30-31.

- ◀112a
GS Mikael.

- ◀114a
Åb 16:14.

- ◀115a
Es 14:12-17; Moses 4:1-4.

- ◀116a
GS Helliggørelse; Ophøjelse.

- ◀b
Åb 21:4; Alma 11:45; 12:18; L&P 63:49. GS Udødelighed.

- ◀117a
L&P 109:6.

- ◀118a
L&P 88:76-80. GS Undervisning.

- ◀b
GS Visdom.

- ◀c
L&P 55:4; 109:7, 14.

- ◀119a
L&P 95:3; 97:10-17; 109:2-9; 115:8. GS Templet, Herrens hus.

- ◀121a
L&P 43:34; 100:7.

- ◀b
L&P 59:15; 88:69.

- ◀c
GS Kødelig.

- ◀d
GS Stolthed.

- ◀123a
GS Kærlighed.

- ◀b
GS Begære.

- ◀124a
GS Doven.

- ◀b
L&P 64:7-10. GS Ond tale.

- ◀125a
GS Næstekærlighed.

- ◀b
GS Fred.

- ◀126a
GS Bøn.

- ◀b
L&P 1:12.

- ◀127a
GS Profeternes skole.

- ◀b
GS Embede, embedsmænd.

- ◀131a
GS Tilbedelse.

- ◀133a
GS Fællesskab.

- ◀b
GS Broder; Søster.

- ◀134a
L&P 97:15-17; 110:7-8.

- ◀137a
L&P 50:21-24.

- ◀138a
L&P 88:74-75, 84-85.

- ◀139a
GS Tvætte.

- ◀141a
GS Nadver.

- ◀b
Joh 13:4-17.

AFSNIT 89

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 27. februar 1833. Som følge af, at de første brødre nød tobak under deres møder, blev profeten tilskyndet til at grunde over sagen; som følge heraf adspurgte han Herren angående den. Denne åbenbaring, der er kendt som visdomsordet, var resultatet.

1-9: Nydelse af vin, stærke drikke, tobak og hede drikke bliver forbudt. 10-17: Urter, frugter, kød og korn er bestemt til føde for mennesker og dyr. 18-21: Lydighed mod evangeliets lov, herunder visdomsordet, bringer timelige og åndelige velsignelser.

1 Et [a]VISDOMSORD til gavn for højpræsternes råd, forsamlet i Kirtland, og kirken og også de hellige i Zion –

2 skal sendes som en hilsen, ikke som en befaling eller noget påtvungent, men som en åbenbaring og det visdomsord, der viser Guds orden og [a]vilje angående den timelige frelse for alle hellige i de sidste dage –

3 givet som et princip med et [a]løfte, og afpasset efter evnen hos de svage og de svageste blandt alle [b]hellige, som er eller kan kaldes hellige.

4 Se, sandelig, så siger Herren til jer: Som følge af de [a]onde tanker og hensigter, som er og vil findes i hjertet på [b]rænkefulde mennesker i de sidste dage, har jeg [c]advaret jer, og ved at give jer dette visdomsord ved åbenbaring advarer jeg jer på forhånd om,

5 at for så vidt som nogen blandt jer drikker [a]vin eller nogen stærk drik, se, det er ikke godt, ej heller rigtigt i jeres Faders øjne, undtagen når I forsamles for at bringe jeres sakramenter som et offer til ham.

6 Og se, dette bør være vin, ja, [a]ren vin af vinstokkens druer, fremstillet af jer selv.

7 Og videre, [a]stærke drikke er ikke for maven, men til at vaske jeres legeme med.

8 Og videre, tobak er ikke for [a]legemet, ej heller for maven, og er ikke godt for mennesket, men er en urt til overfladiske kvæstelser og al slags sygt kvæg og skal anvendes med omtanke og dygtighed.

9 Og videre, hede drikke er ikke for legemet eller maven.

10 Og videre, sandelig siger jeg jer: Alle sunde [a]urter har Gud bestemt til menneskets helbred, fysik og nydelse –

11 hver urt i sin årstid og hver frugt i sin årstid; alle disse skal nydes med fornuft og [a]taksigelse.

12 Ja, også [a]kødet af [b]dyr og af luftens fugle har jeg, Herren, bestemt til menneskets nydelse med taksigelse; dog skal det nydes [c]sparsomt;

13 og det er mig til behag, at det ikke nydes, undtagen når det er vinter eller koldt, eller der er hungersnød.

14 Alt [a]korn er bestemt til menneskers og dyrs nydelse, til at være livets stav, ikke kun for mennesket, men for markens dyr og himlens fugle og alle vilde dyr, som løber eller kryber på jorden;

15 og disse har Gud skabt til kun at skulle nydes af mennesket, når der er hungersnød og stor sult.

16 Alt korn er godt som føde for mennesket; ligesom også frugten fra vinstokken, det, som bærer frugt, det være sig i jorden eller over jorden –

17 dog, hvede for mennesket og majs for oksen og havre for hesten og rug for fjerkræ og for svin og for alle markens dyr og byg for alle nyttedyr og til milde drikke, ligesom andet korn.

18 Og alle hellige, der husker at holde og efterkomme disse ord og vandrer i lydighed mod befalingerne, skal få [a]sundhed i navlen og marv i knoglerne

19 og skal finde [a]visdom og store skatte af [b]kundskab, endog skjulte skatte,

20 og skal [a]løbe og ikke blive trætte, og skal gå og ikke blive matte.

21 Og jeg, Herren, giver dem et [a]løfte om, at dødens engel skal [b]gå dem forbi, ligesom Israels børn, og ikke slå dem ihjel. Amen.

- ◀1a
GS Visdomsordet.

- ◀2a
L&P 29:34. GS Guds befalinger.

- ◀3a
L&P 89:18-21.

- ◀b
GS Hellig (navneord).

- ◀4a
GS Bedrag.

- ◀b
GS Hemmelige sammensværgelser.

- ◀c
GS Advare.

- ◀5a
3 Mos 10:9-11; Es 5:11-12; 1 Kor 6:10.

- ◀6a
L&P 27:1-4.

- ◀7a
Ordsp 20:1; 23:29-35.

- ◀8a
1 Kor 3:16-17. GS Legeme.

- ◀10a
DVS planter. L&P 59:17-20.

- ◀11a
GS Taknemlighed.

- ◀12a
1 Mos 9:3; 3 Mos 11:1-8.

- ◀b
1 Tim 4:3-4; L&P 49:18-21.

- ◀c
L&P 59:20.

- ◀14a
Dan 1:6-20.

- ◀18a
Ordsp 3:8.

- ◀19a
GS Visdom.

- ◀b
GS Kundskab; Vidnesbyrd.

- ◀20a
Es 40:31.

- ◀21a
L&P 84:80.

- ◀b
2 Mos 12:23, 29.

AFSNIT 90

Åbenbaring til profeten Joseph Smith givet i Kirtland, Ohio, den 8. marts 1833. Denne åbenbaring er næste skridt i etableringen af Det Første Præsidentskab (se indledningen til afsnit 81); som følge heraf blev de nævnte rådgivere ordineret den 18. marts 1833.

1-5: Nøglerne til riget er overdraget til Joseph Smith og gennem ham til kirken. 6-7: Sidney Rigdon og Frederick G. Williams skal tjene i Det Første Præsidentskab. 8-11: Evangeliet skal prædikes for Israels folk, for ikke-jøderne og for jøderne, for enhver skal høre det på sit eget tungemål. 12-18: Joseph Smith og hans rådgivere skal sætte kirken i orden. 19-37: Forskellige personer bliver af Herren rådet til at vandre retsindigt og tjene i hans rige.

1 Så siger Herren: Sandelig, sandelig siger jeg dig, min søn: Dine synder er dig [a]tilgivet i overensstemmelse med din bøn, for dine bønner og dine brødres bønner er steget op for mine ører.

2 Derfor skal du være velsignet fra nu af, du som bærer [a]rigets nøgler, som er givet dig; hvilket [b]rige er ved at blive oprettet for sidste gang.

3 Sandelig siger jeg dig: Nøglerne til dette rige skal aldrig blive taget fra dig, mens du er i verden, ej heller i den tilkommende verden;

4 dog skal [a]oraklerne gives til en anden gennem dig, ja, til kirken.

5 Og alle de, som modtager Guds orakler, lad dem være [a]påpasselige med, hvorledes de agter på dem, så de ikke bliver regnet for noget ringe og de derved bliver bragt under fordømmelse og snubler og falder, når stormene kommer og vindene blæser og [b]regnen falder og slår mod deres hus.

6 Og videre, sandelig siger jeg til dine brødre Sidney Rigdon og Frederick G. Williams: Deres synder er også tilgivet dem, og de er at regne for lige med dig med hensyn til at besidde nøglerne til dette sidste rige,

7 ligesom også, ved din forvaltning, nøglerne til [a]profeternes skole, som jeg har befalet skulle organiseres;

8 så de derved kan blive fuldkommengjort i deres tjenestegerning til frelse for Zion og for Israels folkeslag og for ikke-jøderne, så mange som vil tro;

9 så de, ved din forvaltning, må modtage ordet, og så ordet ved deres forvaltning må udgå til jordens ender, [a]først til [b]ikke-jøderne, og derefter, se, skal de vende sig til jøderne.

10 Og da kommer den dag, da [a]Herrens arm skal blive åbenbaret med kraft for at overbevise folkeslagene, de hedenske folkeslag, [b]Josefs hus, om evangeliet om deres frelse.

11 For det skal ske på den dag, at enhver skal [a]høre evangeliets fylde på sit eget tungemål og på sit eget sprog gennem dem, som bliver [b]ordineret til denne [c]magt ved [d]Talsmandens betjening, han som bliver udgydt over dem for at åbenbare Jesus Kristus.

12 Og se, sandelig siger jeg jer: Jeg giver jer den befaling, at I skal fortsætte i [a]tjenestegerningen og præsidentskabet.

13 Og når I har færdiggjort oversættelsen af profeterne, skal I fra da af [a]præsidere over kirkens anliggender og over [b]skolen

14 og fra tid til anden, sådan som det skal blive tilkendegivet af Talsmanden, modtage [a]åbenbaringer for at udfolde [b]rigets hemmeligheder

15 og sætte menighederne i orden og [a]studere og [b]lære og blive bekendt med alle gode bøger og med [c]sprog, tungemål og folk.

16 Og dette skal være jeres arbejde og mission hele jeres liv: At præsidere i råd og sætte alle denne kirkes og dette riges anliggender i orden.

17 [a]Skam jer ikke, og lad jer ikke beskæmme; men lad jer formane i al jeres hovmod og [b]stolthed, for det sætter en snare for jeres sjæl.

18 Sæt jeres hus i orden; hold [a]ladhed og [b]urenhed langt væk fra jer.

19 Se, sandelig siger jeg dig: Lad der så hurtigt som muligt blive stillet et sted til rådighed for din rådgiver og skriver Frederick G. Williams’ familie.

20 Og lad min alderstegne tjener, [a]Joseph Smith sen., blive med sin familie på det sted, hvor han nu bor; og lad det ikke blive solgt, førend Herrens mund siger til.

21 Og lad min rådgiver, ja, [a]Sidney Rigdon, blive der, hvor han nu bor, indtil Herrens mund siger til.

22 Og lad biskoppen søge flittigt for at finde en [a]agent, og lad det være en mand, der er [b]bemidlet – en mand, der tjener Gud og har stærk tro –

23 så han derved kan blive i stand til at indfri al gæld; så Herrens forrådshus ikke skal komme i vanry i folkets øjne.

24 Søg [a]flittigt, [b]bed altid, og hav tro, så skal [c]alting virke sammen til gavn for jer, hvis I vandrer retsindigt og erindrer den [d]pagt, som I har indgået med hinanden.

25 Lad jeres [a]husstande være små, især min alderstegne tjener Joseph Smith sen., hvad angår dem, der ikke tilhører jeres familier;

26 så det, der bliver stillet til rådighed for jer, for at I kan udføre mit værk, ikke bliver taget fra jer og givet dem, som er uværdige –

27 og I af den grund bliver forhindret i at udføre det, som jeg har befalet jer.

28 Og videre, sandelig siger jeg jer: Det er min vilje, at min tjenerinde Vienna Jaques skal have penge til afholdelse af sine udgifter og drage op til Zions land;

29 og at resten af pengene bliver helliget mig, og at hun bliver belønnet, når jeg anser tiden for at være inde.

30 Sandelig siger jeg jer, at det er ret i mine øjne, at hun skal drage op til Zions land og få en arvelod af biskoppens hånd;

31 så hun kan bosætte sig i fred, for så vidt som hun er trofast, og ikke være doven i sine dage fra da af.

32 Og se, sandelig siger jeg jer, at I skal nedskrive denne befaling og sige til jeres brødre i Zion med kærlig hilsen, at jeg også har kaldet jer til at [a]præsidere over Zion, når jeg anser tiden for at være inde.

33 Lad dem derfor holde op med at trætte mig med denne sag.

34 Se, jeg siger jer, at jeres brødre i Zion begynder at omvende sig, og englene fryder sig over dem.

35 Dog er der meget, som jeg ikke har behag i; og jeg har ikke behag i min tjener [a]William E. McLellin, ej heller i min tjener Sidney Gilbert; og også biskoppen og andre har meget at omvende sig fra.

36 Men sandelig siger jeg jer, at jeg, Herren, vil strides med [a]Zion og bønfalde hendes stærke mænd og [b]revse hende, indtil hun sejrer og er [c]ren i mine øjne.

37 For hun skal ikke blive fjernet fra sit sted. Jeg, Herren, har talt det. Amen.

- ◀1a
GS Tilgive.

- ◀2a
L&P 65:2. GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀b
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀4a
DVS åbenbaringer. ApG 7:38; Rom 3:2; L&P 124:39, 126. GS Profeti.

- ◀5a
L&P 1:14.

- ◀b
Matt 7:26-27.

- ◀7a
GS Profeternes skole.

- ◀9a
Matt 19:30; Eter 13:10-12.

- ◀b
1 Ne 13:42; L&P 107:33; 133:8.

- ◀10a
L&P 43:23-27; 88:84, 87-92.

- ◀b
1 Mos 49:22-26; 1 Ne 15:13-14.

- ◀11a
GS Missionering.

- ◀b
GS Kalde, kaldet af Gud; Ordinere.

- ◀c
GS Præstedømme.

- ◀d
GS Talsmand.

- ◀12a
GS Tjene.

- ◀13a
L&P 107:91-92.

- ◀b
GS Profeternes skole.

- ◀14a
GS Åbenbaring.

- ◀b
GS Guds hemmeligheder.

- ◀15a
L&P 88:76-80, 118; 93:53.

- ◀b
L&P 107:99-100; 130:18-19.

- ◀c
GS Sprog.

- ◀17a
Rom 1:16; 2 Ne 6:13.

- ◀b
L&P 88:121. GS Stolthed.

- ◀18a
L&P 58:26-29. GS Doven.

- ◀b
L&P 38:42.

- ◀20a
GS Smith, Joseph, sen.

- ◀21a
GS Rigdon, Sidney.

- ◀22a
L&P 84:112-113.

- ◀b
Jakob 2:17-19.

- ◀24a
GS Flid.

- ◀b
GS Bøn.

- ◀c
Ezra 8:22; Rom 8:28; L&P 100:15; 122:7-8.

- ◀d
GS Pagt.

- ◀25a
DVS de fattige, som Joseph Smith sen. tog sig af.

- ◀32a
L&P 107:91-92.

- ◀35a
L&P 66:1; 75:6-9.

- ◀36a
GS Zion.

- ◀b
GS Revselse.

- ◀c
GS Ren og uren.

AFSNIT 91

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 9. marts 1833. Profeten var på dette tidspunkt beskæftiget med at oversætte Det Gamle Testamente. Da han kom til den del af de gamle skrifter, som kaldes apokryferne, adspurgte han Herren og modtog denne vejledning.

1-3: Apokryferne er i det store og hele oversat korrekt, men indeholder meget, som er indføjet af menneskehænder, og som ikke er sandt. 4-6: De gavner dem, der er oplyst af Ånden.

1 Sandelig, så siger Herren til jer angående [a]apokryferne: Der findes meget deri, som er sandt, og de er i det store og hele oversat korrekt.

2 Der findes meget deri, som ikke er sandt, men som er blevet indføjet af menneskehænder.

3 Sandelig siger jeg jer, at det er ikke nødvendigt, at apokryferne bliver oversat.

4 Lad derfor den, som læser dem, [a]forstå, for Ånden tilkendegiver sandheden;

5 og den, der er oplyst af [a]Ånden, skal få nytte af dem;

6 og den, der ikke modtager af Ånden, kan ikke få nogen nytte af dem. Derfor er det ikke nødvendigt, at de bliver oversat. Amen.

- ◀1a
GS Apokryfer.

- ◀4a
GS Forståelse.

- ◀5a
GS Helligånden; Inspiration.

AFSNIT 92

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 15. marts 1833. Åbenbaringen giver instruktioner til Frederick G. Williams, som ikke længe forinden var blevet udpeget til rådgiver til Joseph Smith, om hans opgaver i Det Forenede Selskab (se indledningen til afsnit 78 og 82).

1-2: Herren giver en befaling vedrørende optagelse i den forenede orden.

1 Sandelig, så siger Herren, jeg giver den [a]forenede orden, der er organiseret i overensstemmelse med den forud givne befaling, en åbenbaring og befaling angående min tjener Frederick G. Williams om, at I skal optage ham i ordenen. Hvad jeg siger til en, det siger jeg til alle.

2 Og videre, jeg siger dig, min tjener Frederick G. Williams: Du skal være et virksomt medlem af denne orden; og for så vidt som du er trofast i at holde alle tidligere befalinger, skal du blive velsignet for evigt. Amen.

- ◀1a
L&P 82:11, 15-21. GS Forenede orden.

AFSNIT 93

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 6. maj 1833.

1-5: Alle, som er trofaste, får Herren at se. 6-18: Johannes aflagde vidnesbyrd om, at Guds Søn gik fra nåde til nåde, indtil han havde modtaget en fylde af Faderens herlighed. 19-20: Trofaste mennesker, som går fra nåde til nåde, modtager også af hans fylde. 21-22: De, der er født ved Kristus, er den Førstefødtes menighed. 23-28: Kristus modtog en fylde af al sandhed, og mennesket kan ved lydighed gøre ligeså. 29-32: Mennesket var i begyndelsen hos Gud. 33-35: Elementerne er evige, og mennesket kan modtage en fylde af glæde i opstandelsen. 36-37: Guds herlighed er intelligens. 38-40: Børn er uskyldige for Gud takket være Kristi forløsning. 41-53: De ledende brødre får befaling om at sætte deres familier i orden.

1 Sandelig, så siger Herren: Det skal ske, at hver sjæl, der [a]aflægger sine synder og kommer til mig og [b]påkalder mit navn og [c]adlyder min røst og holder mine befalinger, skal [d]se mit [e]ansigt og vide, at jeg er,

2 og at jeg er det sande [a]lys, som oplyser enhver, der kommer til verden,

3 og at [a]jeg er i Faderen og Faderen i mig, og at Faderen og jeg er ét –

4 Faderen, [a]fordi han [b]gav mig af sin fylde, og Sønnen, fordi jeg var i verden og gjorde [c]kød til min bolig og boede blandt menneskenes sønner.

5 Jeg var i verden og modtog af min Fader, og hans [a]gerninger blev tydeligt givet til kende.

6 Og [a]Johannes så og aflagde vidnesbyrd om fylden af min [b]herlighed, og fylden af [c]Johannes’ optegnelse skal siden hen blive åbenbaret.

7 Og han aflagde vidnesbyrd, idet han sagde: Jeg så hans herlighed, at han var til i [a]begyndelsen, førend verden blev til;

8 derfor var [a]Ordet i begyndelsen, for han var Ordet, nemlig Sendebudet med frelse –

9 verdens [a]lys og [b]forløser; sandhedens Ånd, som kom til verden, fordi verden var blevet skabt ved ham, og i ham var menneskenes liv og menneskenes lys.

10 [a]Verdenerne blev skabt ved ham; menneskene blev skabt ved ham; alt blev skabt ved ham og gennem ham og af ham.

11 Og jeg, Johannes, aflægger vidnesbyrd om, at jeg så hans herlighed, herligheden som Faderens Enbårne, fuld af nåde og sandhed, ja, sandhedens Ånd, som kom og boede i kødet og boede blandt os.

12 Og jeg, Johannes, så, at han ikke modtog [a]fylden fra begyndelsen, men modtog [b]nåde for nåde;

13 og han modtog ikke fylden til at begynde med, men fortsatte fra [a]nåde til nåde, indtil han modtog en fylde;

14 og således blev han kaldt [a]Guds Søn, fordi han ikke modtog fylden fra begyndelsen.

15 Og jeg, [a]Johannes, aflægger vidnesbyrd, og se, himlene blev åbnet, og [b]Helligånden steg ned over ham i skikkelse af en [c]due og satte sig på ham, og fra himlen lød der en røst, som sagde: Dette er min [d]elskede Søn.

16 Og jeg, Johannes, aflægger vidnesbyrd om, at han modtog en fylde af Faderens herlighed;

17 og han modtog [a]al [b]magt, både i himlen og på jorden, og [c]Faderens herlighed var med ham, for han boede i ham.

18 Og det skal ske, at hvis I er trofaste, så skal I modtage fylden af Johannes’ beretning.

19 Jeg giver jer disse ord, for at I må forstå og vide, hvorledes I skal [a]tilbede, og vide, hvad I tilbeder, så I må kunne komme til Faderen i mit navn og, når tiden er inde, modtage af hans fylde.

20 For hvis I holder mine [a]befalinger, skal I modtage af hans [b]fylde og blive [c]herliggjort i mig, sådan som jeg er i Faderen; derfor siger jeg jer: I skal modtage [d]nåde for nåde.

21 Og se, sandelig siger jeg jer: Jeg var i [a]begyndelsen hos Faderen og er den [b]Førstefødte;

22 og alle de, der er født ved mig, er [a]delagtige i dennes [b]herlighed og er den Førstefødtes menighed.

23 I var også i begyndelsen [a]hos Faderen; det, som er Ånd, endog sandhedens Ånd;

24 og [a]sandhed er [b]kundskab om alt, som det er, og som det var, og som det skal blive;

25 og [a]hvad der er mere eller mindre end dette, er den Ondes ånd, han som var en [b]løgner fra begyndelsen.

26 [a]Sandhedens Ånd er af Gud. Jeg er sandhedens Ånd, og Johannes aflagde vidnesbyrd om mig, da han sagde: Han modtog en fylde af sandhed, ja, af al sandhed;

27 og ingen [a]modtager en fylde, medmindre han holder hans befalinger.

28 Den, som [a]holder hans befalinger, modtager sandhed og [b]lys, indtil han bliver herliggjort ved sandheden og [c]ved alt.

29 Mennesket var også i [a]begyndelsen hos Gud. [b]Intelligens, eller sandhedens lys, er ikke blevet skabt eller dannet, ej heller kan det blive det.

30 Al sandhed er uafhængig i den sfære, hvori Gud har sat den, så den selv kan [a]handle, ligesom al intelligens også er det; ellers ville der ingen tilværelse være.

31 Se, heri ligger menneskets [a]handlefrihed, og heri ligger menneskets fordømmelse; fordi det, der har været fra begyndelsen, er [b]tydeligt tilkendegivet for dem, og de modtager ikke lyset.

32 Og enhver, hvis ånd ikke modtager [a]lyset, er under fordømmelse.

33 For [a]mennesket er ånd. [b]Elementerne er evige, og ånd og element, uadskilleligt forbundet, modtager en fylde af glæde;

34 og når de er [a]adskilt, kan mennesket ikke modtage en fylde af [b]glæde.

35 [a]Elementerne er Guds bolig; ja, menneskene er Guds bolig, ja, [b]templer; og det tempel, som bliver besmittet, det tempel vil Gud ødelægge.

36 [a]Guds herlighed er [b]intelligens, eller med andre ord, [c]lys og sandhed.

37 Lys og sandhed skyr den [a]Onde.

38 Hver menneskeånd var [a]uskyldig i begyndelsen; og eftersom Gud har [b]forløst mennesket fra [c]faldet, blev menneskene i deres barnestade igen [d]uskyldige i Guds øjne.

39 Og den Onde kommer og [a]borttager lyset og sandheden fra menneskenes børn ved ulydighed og på grund af deres fædres [b]overlevering.

40 Men jeg har befalet jer at opdrage jeres [a]børn i lys og sandhed.

41 Men sandelig siger jeg dig, min tjener Frederick G. Williams: Du er vedblevet med at være under denne fordømmelse;

42 du har ikke [a]lært dine børn lys og sandhed i overensstemmelse med befalingerne; og den Onde har endnu magt over dig, og dette er årsagen til din trængsel.

43 Og nu giver jeg dig en befaling: Hvis du vil udfries, skal du [a]sætte dit eget hus i orden, for der er meget, som ikke er ret i dit hus.

44 Sandelig siger jeg til min tjener Sidney Rigdon, at på nogle områder har han ikke holdt befalingerne angående sine børn; sæt derfor først dit hus i orden.

45 Sandelig siger jeg til min tjener Joseph Smith jun., eller med andre ord, jeg vil kalde jer [a]venner; for I er mine venner og I skal få en arv hos mig –

46 jeg kaldte jer [a]tjenere for verdens skyld, og I er deres tjenere for min skyld –

47 og se, sandelig siger jeg til Joseph Smith jun.: Du har ikke holdt befalingerne og må nødvendigvis stå [a]irettesat i Herrens øjne;

48 din [a]familie må nødvendigvis omvende sig og aflægge visse ting og give alvorligere agt på dine ord eller blive fjernet fra deres plads.

49 Hvad jeg siger til en, siger jeg til alle: [a]Bed altid, for at den Onde ikke får magt over jer og fjerner jer fra jeres plads.

50 Min tjener Newel K. Whitney, som er biskop i min kirke, har også brug for at blive irettesat og sætte sin familie i orden og se til, at de er mere flittige og engagerede hjemme og altid beder, ellers skal de blive fjernet fra deres [a]sted.

51 Se, jeg siger jer, mine venner: Lad min tjener Sidney Rigdon drage af sted på sin rejse og skynde sig og tillige forkynde et [a]nådeår fra Herren og evangeliet om frelse, sådan som jeg skal give ham mæle; og ved jeres bøn i tro og i enighed vil jeg støtte ham.

52 Og lad også mine tjenere Joseph Smith jun. og Frederick G. Williams skynde sig, og det skal blive givet dem helt i henhold til troens bøn; og for så vidt som I holder mine ord, skal I ikke blive beskæmmet i denne verden, ej heller i den tilkommende verden.

53 Og sandelig siger jeg jer, at det er min vilje, at I skynder jer med at [a]oversætte mine skrifter og at [b]opnå en [c]kundskab om historie og om lande og om riger, om Guds og menneskers love, og alt dette til Zions frelse. Amen.

- ◀1a
GS Omvendelse; Værdig.

- ◀b
Joel 3:5.

- ◀c
GS Lydighed.

- ◀d
2 Mos 33:11; L&P 38:7-8; 67:10-12; 88:68; 101:23; 130:3. GS Talsmand.

- ◀e
JSO 1 Joh 4:12 (Tillæg).

- ◀2a
Joh 1:4-9; L&P 14:9; 84:45-47; 88:6-7. GS Lys, Kristi lys.

- ◀3a
Joh 10:25-38; 17:20-23; L&P 50:43-45.

- ◀4a
Mosi 15:1-7.

- ◀b
GS Jesus Kristus – Myndighed.

- ◀c
Luk 1:26-35; 2:4-14; 3 Ne 1:12-14; Eter 3:14-16.

- ◀5a
Joh 5:36; 10:25; 14:10-12.

- ◀6a
Joh 1:34.

- ◀b
GS Jesus Kristus – Jesu Kristi herlighed.

- ◀c
Joh 20:30-31.

- ◀7a
Joh 1:1-3, 14; 17:5; L&P 76:39.

- ◀8a
GS Jahve; Jesus Kristus.

- ◀9a
GS Lys, Kristi lys.

- ◀b
GS Forløser.

- ◀10a
Hebr 1:1-3; L&P 76:24; Moses 1:31-33.

- ◀12a
Fil 2:6-11.

- ◀b
Joh 1:16-17.

- ◀13a
Luk 2:52.

- ◀14a
Luk 1:31-35; L&P 6:21. GS Gud, Guddommen – Gud Sønnen.

- ◀15a
Joh 1:29-34.

- ◀b
GS Helligånden.

- ◀c
GS Duens tegn.

- ◀d
Matt 3:16-17.

- ◀17a
Matt 28:18; Joh 17:2; 1 Pet 3:22.

- ◀b
GS Jesus Kristus – Myndighed; Magt.

- ◀c
GS Gud, Guddommen – Gud Faderen.

- ◀19a
Joh 4:21-26; 17:3; ApG 17:22-25. GS Tilbedelse.

- ◀20a
L&P 50:28.

- ◀b
Joh 1:16; L&P 84:36-39.

- ◀c
Joh 17:4-5, 22. GS Mennesker – Menneskets mulighed for at blive som vor himmelske Fader.

- ◀d
GS Nåde.

- ◀21a
Joh 1:1-2; 1 Pet 1:19-20; Moses 4:2.

- ◀b
GS Førstefødte.

- ◀22a
1 Pet 5:1; L&P 133:57.

- ◀b
GS Celestial herlighed.

- ◀23a
GS Mennesker – Mennesket, vor himmelske Faders åndelige barn.

- ◀24a
GS Sandhed.

- ◀b
GS Kundskab.

- ◀25a
L&P 20:35.

- ◀b
Joh 8:44; 2 Ne 2:18; Moses 4:4.

- ◀26a
Joh 14:6.

- ◀27a
GS Fuldkommen.

- ◀28a
GS Lydighed.

- ◀b
L&P 50:24; 84:45. GS Lys, Kristi lys.

- ◀c
Joh 17:3; L&P 88:49, 67.

- ◀29a
Abr 3:18. GS Forudtilværelse; Mennesker.

- ◀b
GS Intelligens, intelligenser.

- ◀30a
2 Ne 2:13-27.

- ◀31a
GS Handlefrihed.

- ◀b
5 Mos 30:11-14; L&P 84:23-24.

- ◀32a
GS Lys, Kristi lys; Sandhed.

- ◀33a
L&P 77:2; Abr 5:7-8. GS Mennesker – Mennesket, vor himmelske Faders åndelige barn.

- ◀b
L&P 131:7-8; 138:17. GS Opstandelse.

- ◀34a
2 Ne 9:8-10.

- ◀b
GS Glæde.

- ◀35a
L&P 130:22.

- ◀b
1 Kor 3:16-17.

- ◀36a
GS Herlighed; Jesus Kristus – Jesu Kristi herlighed.

- ◀b
L&P 130:18-19; Abr 3:19. GS Intelligens, intelligenser.

- ◀c
L&P 88:6-13.

- ◀37a
Moses 1:12-16. GS Djævelen.

- ◀38a
GS Uskyldig.

- ◀b
Mosi 27:24-26; Moses 5:9; TA 1:3. GS Forløse.

- ◀c
GS Fald, Adams og Evas.

- ◀d
Moro 8:8, 12, 22; L&P 29:46-47. GS Frelse – Børns frelse.

- ◀39a
Matt 13:18-19; 2 Kor 4:3-4; Alma 12:9-11.

- ◀b
Ez 20:18-19; Alma 3:8. GS Overleveringer.

- ◀40a
GS Familie – Forældres ansvar.

- ◀42a
1 Sam 3:11-13; L&P 68:25-31.

- ◀43a
1 Tim 3:4-5.

- ◀45a
L&P 84:63; 88:62.

- ◀46a
3 Mos 25:55; 1 Ne 21:3-8. GS Tjeneste.

- ◀47a
L&P 95:1-2. GS Revselse.

- ◀48a
GS Familie – Børns ansvar.

- ◀49a
3 Ne 18:15-21.

- ◀50a
L&P 64:40.

- ◀51a
Luk 4:19.

- ◀53a
GS Joseph Smiths Oversættelse (JSO).

- ◀b
L&P 88:76-80, 118.

- ◀c
GS Kundskab.

AFSNIT 94

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 2. august 1833. Hyrum Smith, Reynolds Cahoon og Jared Carter bliver udpeget til at udgøre en byggekomite i kirken.

1-9: Herren giver en befaling angående opførelsen af et hus til præsidentskabets arbejde. 10-12: Der skal bygges et trykkeri. 13-17: Visse arvelodder bliver tildelt.

1 Og videre, sandelig siger jeg jer, mine [a]venner: Jeg giver jer den befaling, at I skal påbegynde arbejdet med at anlægge samt forberede en iværksættelse og grundlæggelse af Zions [b]stavs by her i Kirtlands land, begyndende ved mit hus.

2 Og se, det skal gøres efter det [a]forbillede, som jeg har givet jer.

3 Og lad den første grund mod syd blive helliget mig til bygningen af et hus til præsidentskabet, til præsidentskabets arbejde med at modtage åbenbaringer; og til [a]præsidentskabets arbejde med at tjene i alle forhold, der har med kirken og riget at gøre.

4 Sandelig siger jeg jer, at det skal bygges femoghalvtreds gange femogtres fod i bredden og i længden indvendigt.

5 Og der skal være en underetage og en overetage efter det forbillede, der skal gives jer siden hen.

6 Og det skal helliges Herren fra dets grundvold i overensstemmelse med præstedømmets orden efter det forbillede, som skal gives jer siden hen.

7 Og det skal fuldt og helt helliges Herren til præsidentskabets arbejde.

8 Og I skal ikke tillade noget [a]urent at komme ind i det; og min [b]herlighed skal være der, og min nærværelse skal være der.

9 Men hvis noget [a]urent kommer ind i det, skal min herlighed ikke være der; og min nærværelse skal ikke komme ind i det.

10 Og videre, sandelig siger jeg jer: Den anden grund mod syd skal helliges mig til bygningen af et hus til mig, til arbejdet med at [a]trykke [b]oversættelsen af mine skrifter og alt det, som jeg vil befale jer.

11 Og det skal være femoghalvtreds gange femogtres fod i bredden og i længden indvendigt; og der skal være en nedre etage og en øvre etage.

12 Og dette hus skal fuldt og helt helliges Herren fra dets grundvold til arbejdet med trykningen af alt det, som jeg befaler jer, til at være helligt, ubesmittet, og i overensstemmelse med det forbillede for alt, som skal gives jer.

13 Og på den tredje grund skal min tjener Hyrum Smith få sin arvelod.

14 Og på den første og anden grund mod nord skal mine tjenere Reynolds Cahoon og Jared Carter få deres arvelodder,

15 så de kan udføre det arbejde, som jeg har tildelt dem, at være en komite, der skal bygge mine huse i henhold til den befaling, som jeg, Gud Herren, har givet jer.

16 Disse to huse skal ikke bygges, førend jeg giver jer en befaling angående dem.

17 Og nu giver jeg jer ikke mere på dette tidspunkt. Amen.

- ◀1a
L&P 93:45.

- ◀b
GS Stav.

- ◀2a
L&P 52:14-15.

- ◀3a
L&P 107:9, 22.

- ◀8a
Luk 19:45-46; L&P 109:16-20.

- ◀b
1 Kong 8:10-11. GS Herlighed.

- ◀9a
L&P 97:15-17.

- ◀10a
L&P 104:58-59.

- ◀b
GS Joseph Smiths Oversættelse (JSO).

AFSNIT 95

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 1. juni 1833. Denne åbenbaring er en fortsættelse af de guddommelige befalinger om at bygge et hus til tilbedelse og undervisning, Herrens hus (se afsnit 88:119-136).

1-6: De hellige bliver revset for ikke at have bygget Herrens hus. 7-10: Herren ønsker at bruge sit hus, så han kan begave sit folk med kraft fra det høje. 11-17: Huset skal indvies som et sted til tilbedelse og til apostlenes skole.

1 Sandelig, så siger Herren til jer, som jeg elsker, og dem, som jeg elsker, [a]revser jeg også, så deres synder må blive [b]tilgivet dem, for med revselsen bereder jeg en vej til deres [c]udfrielse fra alle former for [d]fristelser, og jeg har elsket jer –

2 derfor må I nødvendigvis revses og stå irettesat for mit ansigt;

3 for I har begået en meget alvorlig synd mod mig derved, at I ikke i alle henseender har givet agt på den store befaling, som jeg har givet jer angående bygningen af mit [a]hus

4 til den forberedelse, hvormed jeg agter at forberede mine apostle til at [a]beskære min vingård for sidste gang, så jeg kan udføre min [b]sælsomme gerning, så jeg kan [c]udøse min Ånd over alt kød –

5 men se, sandelig siger jeg jer, at der er mange, som er blevet ordineret blandt jer, og som jeg har kaldet, men kun få af dem er [a]udvalgt.

6 De, der ikke er udvalgt, har begået en meget alvorlig synd derved, at de vandrer i [a]mørke ved højlys dag.

7 Og af denne grund har jeg givet jer den befaling, at I skal indkalde jeres [a]højtidelige forsamling, så jeres [b]faste og jeres udtryk for sorg må stige op for ørerne af [c]Herren Sebaot, der, når det oversættes, betyder [d]skaberen af den første dag, begyndelsen og enden.

8 Ja, sandelig siger jeg jer: Jeg gav jer den befaling, at I skulle bygge et hus, i hvilket hus jeg agter at [a]begave dem, som jeg har udvalgt, med kraft fra det høje;

9 for dette er [a]Faderens løfte til jer; derfor befaler jeg jer at vente ligesom mine apostle i Jerusalem.

10 Men mine tjenere begik en meget alvorlig synd; og der opstod [a]stridigheder i [b]profeternes skole, hvilket foruroligede mig meget, siger Herren; derfor sendte jeg dem ud for at blive revset.

11 Sandelig siger jeg jer: Det er min vilje, at I skal bygge et hus. Hvis I holder mine befalinger, skal I få kraft til at bygge det.

12 Hvis I [a]ikke holder mine befalinger, skal Faderens [b]kærlighed ikke forblive hos jer, derfor skal I vandre i mørke.

13 Se, her er visdom og Herrens vilje – lad huset bygge, men ikke på verdens måde, for jeg tillader jer ikke, at I skal leve på verdens måde;

14 lad det derfor bygge på den måde, som jeg skal vise tre af jer, som I skal udpege og ordinere til denne magt.

15 Og størrelsen på det skal være femoghalvtreds fod i bredden, og lad det være femogtres fod i længden indvendigt.

16 Og lad den nedre del af det indre rum blive helliget mig til jeres forrettelse af nadveren og til jeres forkyndelse og jeres faste og jeres bønner og [a]opsendelsen af jeres helligste ønsker til mig, siger Herren.

17 Og lad den øvre del af det indre rum blive helliget mig til skole for mine apostle, siger Sønnen [a]Ahman, eller med andre ord Alfus, eller med andre ord Omegus, nemlig Jesus Kristus, jeres [b]Herre. Amen.

- ◀1a
5 Mos 11:1-8; Ordsp 13:18; Hebr 12:5-11; Hel 15:3; L&P 101:4-5; 105:6. GS Revselse.

- ◀b
GS Tilgive.

- ◀c
1 Kor 10:13.

- ◀d
GS Fristelse.

- ◀3a
Hagg 1:7-11; L&P 88:119. GS Templet, Herrens hus.

- ◀4a
Jakob 5:61-75; L&P 24:19; 33:3-4. GS Herrens vingård.

- ◀b
Es 28:21; L&P 101:95.

- ◀c
Ordsp 1:23; Joel 3:1; L&P 19:38. GS Helligånden; Åndens gaver.

- ◀5a
Matt 20:16; L&P 105:35-37; 121:34-40. GS Udvælgelse.

- ◀6a
GS Mørke, åndeligt.

- ◀7a
L&P 88:70, 74-82, 117-120.

- ◀b
GS Faste.

- ◀c
GS Jahve.

- ◀d
GS Skabe.

- ◀8a
L&P 38:32; 39:15; 43:16; 110:9-10. GS Begavelse.

- ◀9a
Luk 24:49.

- ◀10a
GS Splid.

- ◀b
GS Profeternes skole.

- ◀12a
Joh 15:10.

- ◀b
1 Joh 2:10, 15.

- ◀16a
L&P 59:9-14.

- ◀17a
L&P 78:20.

- ◀b
GS Herren.

AFSNIT 96

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 4. juni 1833. Den anviser, hvordan Zions by eller stav skal organiseres som et eksempel for de hellige i Kirtland. Anledningen var en konference for højpræster, og det væsentligste emne, der blev taget op til drøftelse, var fordelingen af visse landområder, kendt som Frenchs gård, som kirken ejede i nærheden af Kirtland. Eftersom man på konferencen ikke kunne blive enige om, hvem der skulle have ansvaret for gården, blev alle enige om at adspørge Herren angående sagen.

1: Kirtlands stav i Zion skal gøres stærk. 2-5: Biskoppen skal uddele arvelodderne til de hellige. 6-9: John Johnson skal være medlem af den forenede orden.

1 Se, jeg siger jer: Her er visdom, hvorved I kan vide, hvorledes I skal handle med hensyn til denne sag, for jeg anser det for nødvendigt, at denne [a]stav, som jeg har sat til støtte for Zion, gøres stærk.

2 Lad derfor min tjener Newel K. Whitney tage ansvaret for det sted, som I har nævnt, og på hvilket jeg agter at bygge mit hellige hus.

3 Og videre, lad det blive inddelt i lodder på en vís måde til gavn for dem, som stræber efter en arvelod, sådan som det skal besluttes ved rådslagning iblandt jer.

4 Se derfor til, at I tager jer af denne sag og af den del, der er nødvendig for at gavne min [a]orden med det formål at bringe mit ord ud til menneskenes børn.

5 For se, sandelig siger jeg jer: Dette er, hvad jeg anser for mest nødvendigt: At mit ord udgår til menneskenes børn med det formål at mildne menneskenes børns hjerte til gavn for jer. Således er det. Amen.

6 Og videre, sandelig siger jeg jer: Jeg anser det for víst og nødvendigt, at min tjener John Johnson, hvis offer jeg har antaget, og hvis bønner jeg har hørt, og til hvem jeg giver et løfte om evigt liv, for så vidt som han fra nu af holder mine befalinger –

7 for han er efterkommer af [a]Josef og har del i velsignelserne ved det løfte, der blev givet hans fædre –

8 sandelig siger jeg jer: Jeg anser det for nødvendigt, at han bliver medlem af ordenen, så han kan hjælpe til med at bringe mit ord ud til menneskenes børn.

9 Derfor skal I ordinere ham til denne velsignelse, og han skal flittigt bestræbe sig på at afvikle de hæftelser, som er på det hus, som I har nævnt, så han kan bo deri. Således er det. Amen.

- ◀1a
Es 33:20; 54:2. GS Stav.

- ◀4a
L&P 78:3-4. GS Forenede orden.

- ◀7a
GS Josef, Jakobs søn.

AFSNIT 97

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 2. august 1833. Denne åbenbaring drejer sig især om de hellige i Zion, Jackson County, Missouri, som svar på profetens anmodning til Herren om oplysninger. Medlemmerne af kirken i Missouri blev på dette tidspunkt udsat for voldsom forfølgelse og var den 23. juli blevet tvunget til at underskrive en aftale om at forlade Jackson County.

1-2: Mange af de hellige i Zion (Jackson County, Missouri) bliver velsignet for deres trofasthed. 3-5: Parley P. Pratt bliver rost for sit arbejde i skolen i Zion. 6-9: De, der iagttager deres pagter, bliver antaget af Herren. 10-17: Et hus skal bygges i Zion, i hvilket de rene af hjertet skal se Gud. 18-21: Zion er de rene af hjertet. 22-28: Zion skal undslippe Herrens svøbe, hvis hun er trofast.

1 Sandelig siger jeg jer, mine venner: Jeg taler til jer med min røst, ja, min Ånds røst, så jeg kan vise jer min vilje angående jeres brødre i [a]Zions land, af hvilke mange er oprigtigt ydmyge og flittigt søger at lære visdom og at finde sandhed.

2 Sandelig, sandelig siger jeg jer: Velsignede er sådanne, for de skal få; for jeg, Herren, viser barmhjertighed mod alle de [a]sagtmodige, og mod alle dem jeg ønsker, så jeg kan være retfærdiggjort, når jeg bringer dem til doms.

3 Se, jeg siger jer angående [a]skolen i Zion: Jeg, Herren, er meget tilfreds med, at der blev oprettet en skole i Zion, og også med min tjener [b]Parley P. Pratt, for han forbliver i mig.

4 Og for så vidt som han fortsætter med at blive i mig, skal han fortsætte med at præsidere over skolen i Zions land, indtil jeg giver ham andre befalinger.

5 Og jeg vil velsigne ham med en mangfoldighed af velsignelser i forbindelse med udlæggelsen af alle skrifter og hemmeligheder til opbyggelse for skolen og for kirken i Zion.

6 Og mod resten af skolen er jeg, Herren, villig til at vise barmhjertighed; dog er der dem, som nødvendigvis må [a]revses, og deres gerninger skal gøres kendt.

7 [a]Øksen er lagt ved træernes rod, og hvert træ, som ikke bærer god [b]frugt, skal hugges om og kastes i ilden. Jeg, Herren, har talt det.

8 Sandelig siger jeg jer: Alle blandt dem, som ved, at deres [a]hjerte er [b]ærligt og sønderknust og deres ånd angerfuld, og som er [c]villige til at iagttage deres pagter ved [d]opofrelse – ja, ved ethvert offer, som jeg, Herren, vil befale – de er [e]antaget af mig.

9 For jeg, Herren, vil få dem til at bære som et meget frugtbart træ, som er plantet i et prægtigt land ved en ren bæk, og som giver megen dyrebar frugt.

10 Sandelig siger jeg jer, at det er min vilje, at der skal bygges et [a]hus til mig i Zions land efter det [b]forbillede, jeg har givet jer.

11 Ja, lad det blive bygget hurtigt ved mit folks tiendebetaling.

12 Se, dette er den [a]tiendebetaling og det offer, som jeg, Herren, kræver af deres hænder, så der kan blive bygget et [b]hus til mig til Zions frelse –

13 som et sted til [a]taksigelse for alle hellige og som et sted til undervisning af alle dem, som er kaldet til at tjene i alle deres forskellige kald og embeder;

14 så de må blive gjort fuldkomne i [a]forståelsen af deres tjeneste, i teori, i princip og i lære, i alt det, der vedrører [b]Guds rige på jorden, det rige til hvilket [c]nøglerne er blevet overdraget jer.

15 Og for så vidt som mit folk bygger mig et hus i Herrens navn og ikke tillader, at noget [a]urent kommer derind, så det ikke bliver besmittet, skal min [b]herlighed hvile over det;

16 ja, og min [a]nærværelse skal være der, for jeg vil komme derind, og alle de [b]rene af hjertet, som kommer derind, skal se Gud.

17 Men hvis det bliver besmittet, vil jeg ikke komme derind, og min herlighed skal ikke være der; for jeg vil ikke komme ind i vanhellige templer.

18 Og se nu, hvis Zion gør dette, skal hun have [a]fremgang og brede sig og blive meget herlig, meget stor og meget skrækindjagende.

19 Og [a]jordens folkeslag skal ære hende og skal sige: [b]Zion er visselig vor Guds by, og Zion kan visselig ikke falde, ej heller flyttes fra sit sted, for Gud er der, og Herrens hånd er der,

20 og han har svoret ved sin magts kraft at være hendes frelse og hendes høje [a]tårn.

21 Derfor, sandelig, så siger Herren: Lad Zion fryde sig, for dette er [a]Zion – DE RENE AF HJERTET; lad derfor Zion fryde sig, mens alle de ugudelige skal sørge.

22 For se, [a]hævnen kommer hastigt over de ugudelige som hvirvelvinden, og hvem kan undslippe den?

23 Herrens [a]svøbe skal falde på dem ved nat og ved dag, og budskabet derom skal forurolige alle mennesker; ja, og den skal ikke standses, førend Herren kommer.

24 For Herrens harme er blevet tændt imod deres vederstyggeligheder og alle deres ugudelige gerninger.

25 Dog skal Zion [a]undslippe, hvis hun bestræber sig på at gøre alt, hvad jeg overhovedet har befalet hende.

26 Men hvis hun ikke bestræber sig på at gøre alt, hvad jeg overhovedet har befalet hende, vil jeg [a]hjemsøge hende i forhold til alle hendes gerninger med alvorlige plager, med sot, med [b]pest, med sværd, med [c]hævn og med [d]fortærende ild.

27 Lad det alligevel blive læst op endnu engang for hendes ører, at jeg, Herren, har antaget hendes offer, og hvis hun ikke synder mere, skal [a]intet af dette komme over hende;

28 og jeg vil [a]velsigne hende med velsignelser og mangedoble en mængde velsignelser over hende og over hendes slægter for evigt og altid, siger Herren jeres Gud. Amen.

- ◀1a
GS Zion.

- ◀2a
Matt 5:5; Mosi 3:19.

- ◀3a
GS Profeternes skole.

- ◀b
GS Pratt, Parley Parker.

- ◀6a
GS Revselse.

- ◀7a
Matt 3:10.

- ◀b
Luk 6:43-45; Alma 5:36, 52; 3 Ne 14:15-20.

- ◀8a
GS Sønderknust hjerte.

- ◀b
GS Ærlig.

- ◀c
L&P 64:34.

- ◀d
GS Ofre.

- ◀e
L&P 52:15; 132:50.

- ◀10a
L&P 57:3; 88:119; 124:51.

- ◀b
L&P 115:14-16.

- ◀12a
GS Tiende.

- ◀b
GS Templet, Herrens hus.

- ◀13a
GS Taknemlighed.

- ◀14a
GS Forståelse.

- ◀b
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀c
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀15a
L&P 94:9; 109:20-21.

- ◀b
Hagg 2:7; L&P 84:5.

- ◀16a
L&P 110:1-10.

- ◀b
Matt 5:8; L&P 67:10-13; 88:68. GS Ren og uren.

- ◀18a
L&P 90:24; 100:15.

- ◀19a
Es 60:14; Zak 2:14-16; L&P 45:66-70; 49:10.

- ◀b
GS Ny Jerusalem.

- ◀20a
2 Sam 22:3.

- ◀21a
Moses 7:18. GS Ren og uren; Zion.

- ◀22a
GS Hævn.

- ◀23a
Es 28:14-19; L&P 45:31.

- ◀25a
2 Ne 6:13-18; L&P 63:34; JS-M 1:20.

- ◀26a
L&P 84:54-59.

- ◀b
Luk 21:10-13.

- ◀c
Mal 3:19-21; 3 Ne 21:20-21.

- ◀d
Joel 1:15-20.

- ◀27a
Ez 18:27.

- ◀28a
GS Velsigne.

AFSNIT 98

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 6. august 1833. Denne åbenbaring kom som følge af forfølgelsen af de hellige i Missouri. Det stigende antal medlemmer, der bosatte sig i Missouri, bekymrede nogle af de øvrige indbyggere, som følte sig truet på grund af antallet af medlemmer, deres politiske og økonomiske indflydelse og de kulturelle og religiøse forskelle. I juli 1833 ødelagde en pøbelhob kirkens ejendom, rullede to af kirkens medlemmer i tjære og fjer og krævede, at de hellige forlod Jackson County. Skønt nogle efterretninger om problemerne i Missouri uden tvivl var nået frem til profeten i Kirtland (1440 kilometer borte), kunne situationens alvor på dette tidspunkt kun være gjort kendt for ham ved åbenbaring.

1-3: De helliges trængsler skal blive til deres bedste. 4-8: De hellige skal være imødekommende over for landets forfatningsbaserede lov. 9-10: Man bør støtte ærlige, vise og gode mennesker i verdslige styrende organer. 11-15: De, der nedlægger livet for Herrens sag, får evigt liv. 16-18: Undsig krig og forkynd fred. 19-22: De hellige i Kirtland bliver irettesat og får befaling om at omvende sig. 23-32: Herren åbenbarer de love, der er gældende i forbindelse med de forfølgelser og trængsler, som hans folk bliver påført. 33-38: Krig kan kun retfærdiggøres, hvis Herren befaler det. 39-48: De hellige skal tilgive deres fjender, der, hvis de omvender sig, også skal undslippe Herrens hævn.

1 Sandelig siger jeg jer, mine venner: [a]Frygt ikke, lad hjertet finde trøst; ja, fryd jer i al evighed, og giv [b]tak under alle forhold;

2 idet I tålmodigt [a]venter på Herren, for jeres bønner er kommet op for den Herre Sebaots ører og er blevet optegnet med dette segl og vidnesbyrd: Herren har svoret og forordnet, at de skal blive tilgodeset.

3 Derfor giver han jer dette løfte med en uigenkaldelig pagt om, at de skal blive opfyldt; og alt det, hvormed I er blevet [a]plaget, skal virke sammen til gavn for jer og til mit navns ære, siger Herren.

4 Og se, sandelig siger jeg jer angående landets love: Det er min vilje, at mit folk skal bestræbe sig på at gøre alt, hvad jeg end befaler dem.

5 Og de af [a]landets love, som er [b]forfatningsmæssige, og som understøtter princippet om frihed ved at bevare rettigheder og privilegier, tilhører alle mennesker og kan retfærdiggøres i mine øjne.

6 Derfor retfærdiggør jeg, Herren, jer og jeres brødre i min kirke i at være imødekommende over for de love, der er landets forfatningsbaserede love;

7 og hvad angår menneskets love, så kommer alt det, der er mere eller mindre end dette, af det onde.

8 Jeg, Gud Herren, gør jer [a]frie, derfor er I virkelig frie; og loven gør jer også frie.

9 Men når de [a]ugudelige regerer, sørger folket.

10 Derfor bør man flittigt søge efter [a]ærlige mennesker og kloge mennesker, og gode mennesker og vise mennesker skal I bestræbe jer på at opretholde; hvad som helst der er ringere end disse, kommer i modsat fald af det onde.

11 Og jeg giver jer den befaling, at I skal afstå fra alt ondt og holde fast ved alt godt, at I skal [a]leve af hvert ord, der udgår af Guds mund.

12 For de trofaste vil han [a]give linje på linje og forskrift på forskrift, og jeg vil [b]prøve jer og afprøve jer dermed.

13 Og den, der [a]nedlægger sit liv for min sag, for mit navns skyld, skal finde det igen, nemlig evigt liv.

14 [a]Vær derfor ikke bange for jeres fjender, for jeg har besluttet i mit hjerte, siger Herren, at jeg vil [b]afprøve jer i alt, om I vil forblive i min pagt, selv til [c]døden, så I kan findes værdige.

15 For hvis I ikke vil forblive i min pagt, så er I mig ikke værdige.

16 [a]Undsig derfor [b]krig, og forkynd [c]fred, og forsøg med al flid at [d]vende børnenes hjerte til deres fædre og fædrenes hjerte til børnene;

17 og videre, [a]jødernes hjerte til profeterne og profeternes til jøderne; så jeg ikke skal komme og slå hele jorden med en forbandelse, og så alt kød ikke bliver fortæret for mig.

18 Lad ikke jeres hjerte være foruroliget; for i min Faders hus er der [a]mange boliger, og jeg har beredt et sted til jer; og hvor min Fader og jeg er, dér skal I også være.

19 Se, jeg, Herren, har ikke behag i mange af dem, som tilhører menigheden i Kirtland;

20 for de aflægger ikke deres synder og deres onde levevis, deres hjertes stolthed og deres begærlighed og alle deres afskyeligheder og iagttager ikke de visdomsord og det evige livs ord, som jeg har givet dem.

21 Sandelig siger jeg jer, at jeg, Herren, vil [a]revse dem og vil gøre, lige hvad jeg vælger, hvis de ikke omvender sig og iagttager alt, hvad jeg har sagt til dem.

22 Og videre siger jeg jer: Hvis I vil bestræbe jer på at [a]gøre, hvad end jeg befaler jer, så vil jeg, Herren, afvende al vrede og harme fra jer, og [b]helvedes porte skal ikke få overhånd over jer.

23 Se, jeg taler til jer angående jeres familier – hvis mennesker [a]slår jer eller jeres familier én gang, og I udholder det tålmodigt og ikke bruger skældsord imod dem eller søger hævn, skal I blive belønnet;

24 men hvis I ikke udholder det tålmodigt, skal det blive tilregnet jer som værende [a]tilmålt jer som et retfærdigt mål.

25 Og videre, hvis jeres fjende slår jer for anden gang, og I ikke bruger skældsord imod ham, men udholder det tålmodigt, skal jeres belønning blive hundredfold.

26 Og videre, hvis han slår jer for tredje gang, og I udholder det [a]tålmodigt, skal jeres belønning blive fordoblet fire gange;

27 og disse tre vidnesbyrd skal stå mod jeres fjende, hvis han ikke omvender sig, og skal ikke blive slettet.

28 Og se, sandelig siger jeg jer: Hvis denne fjende skal undslippe min hævn, så han ikke skal blive stillet til ansvar for mig, så skal I se til, at I [a]advarer ham i mit navn, om at han ikke mere skal falde over jer, ej heller over jeres familie, end ikke jeres børnebørn indtil tredje og fjerde slægtled.

29 Og hvis han så falder over jer eller jeres børn eller jeres børnebørn indtil tredje eller fjerde slægtled, da har jeg overgivet din fjende i dine hænder;

30 og hvis du da vil skåne ham, skal du blive belønnet for din retfærdighed; og ligeså dine børn og dine børnebørn indtil tredje og fjerde slægtled.

31 Dog er din fjende i dine hænder, og hvis du belønner ham i forhold til hans gerninger, er du retfærdiggjort; hvis han har stræbt dig efter livet, og dit liv er bragt i fare på grund af ham, da er din fjende i dine hænder, og du er retfærdiggjort.

32 Se, dette er den lov, jeg gav min tjener Nefi og dine [a]fædre Josef og Jakob og Isak og Abraham og alle mine fordums profeter og apostle.

33 Og videre, dette er den [a]lov, som jeg gav mit folk fordum, at de ikke skulle drage i krig mod noget folkeslag, stamme, tungemål eller folk, medmindre jeg, Herren, befalede dem det.

34 Og hvis noget folkeslag, tungemål eller folk skulle erklære dem krig, skulle de først hejse et [a]fredsflag over for dette folk, folkeslag eller tungemål;

35 og hvis dette folk ikke tog imod tilbuddet om fred, hverken den anden eller den tredje gang, skulle de bringe disse vidnesbyrd frem for Herren;

36 da ville jeg, Herren, give dem en befaling og retfærdiggøre dem i at drage ud for at kæmpe mod dette folkeslag, tungemål og folk.

37 Og jeg, Herren, ville [a]udkæmpe deres slag og deres børns slag og deres børnebørns, indtil de havde hævnet sig på alle deres fjender indtil det tredje og det fjerde slægtled.

38 Se, dette er et eksempel for alle folk, siger Herren jeres Gud, til retfærdiggørelse i mine øjne.

39 Og videre, sandelig siger jeg jer: Hvis din fjende efter at være faldet over dig for første gang omvender sig og kommer til dig og beder dig om tilgivelse, da skal du tilgive ham og skal ikke mere henregne det som et vidnesbyrd mod din fjende –

40 og så fremdeles den anden og den tredje gang; og så ofte som din fjende omvender sig fra den overtrædelse, hvormed han har overtrådt imod dig, skal du [a]tilgive ham indtil halvfjerdsindstyve gange syv.

41 Og hvis han overtræder imod dig og ikke omvender sig den første gang, skal du alligevel tilgive ham.

42 Og hvis han overtræder imod dig for anden gang og ikke omvender sig, skal du alligevel tilgive ham.

43 Og hvis han overtræder imod dig for tredje gang og ikke omvender sig, skal du også tilgive ham.

44 Men hvis han overtræder imod dig for fjerde gang, skal du ikke tilgive ham, men skal bringe disse vidnesbyrd frem for Herren; og de skal ikke blive slettet, førend han omvender sig og godtgør dig firefold i alle forhold, hvori han har overtrådt imod dig.

45 Og hvis han gør dette, skal du tilgive ham af hele dit hjerte; og hvis han ikke gør dette, da vil jeg, Herren, [a]hævne dig på din fjende hundredfold;

46 og på hans børn, og på hans børnebørn af alle dem, som hader mig, indtil det [a]tredje og fjerde slægtled.

47 Men hvis børnene omvender sig, eller børnebørnene, og [a]vender sig til Herren deres Gud af hele deres hjerte og af al deres magt, og af hele deres sind og styrke og genopretter firedobbelt for alle deres overtrædelser, hvormed de har overtrådt, eller hvormed deres fædre har overtrådt, eller deres fædres fædre, da skal din harme afvendes.

48 Og [a]hævnen skal ikke mere komme over dem, siger Herren din Gud, og deres overtrædelser skal aldrig mere blive bragt frem som et vidnesbyrd for Herren imod dem. Amen.

- ◀1a
L&P 68:6.

- ◀b
GS Taknemlighed.

- ◀2a
Sl 27:14; Es 30:18-19; L&P 133:45.

- ◀3a
L&P 122:7. GS Modgang.

- ◀5a
1 Pet 2:13-14; L&P 58:21; 134:5.

- ◀b
L&P 101:77-80; 109:54. GS Forfatning; Frihed.

- ◀8a
Joh 8:32; 2 Kor 3:17. GS Frihed; Handlefrihed.

- ◀9a
Ordsp 29:2.

- ◀10a
GS Ærlig.

- ◀11a
5 Mos 8:3; Matt 4:4; L&P 84:43-44.

- ◀12a
L&P 42:61.

- ◀b
Abr 3:25-26.

- ◀13a
Luk 9:24; L&P 101:35-38; 103:27-28. GS Martyr.

- ◀14a
Neh 4:8; L&P 122:9.

- ◀b
L&P 124:55.

- ◀c
Åb 2:10; L&P 136:31, 39.

- ◀16a
Alma 48:14. GS Fredsstifter.

- ◀b
GS Krig.

- ◀c
GS Fred.

- ◀d
Mal 3:23-24; L&P 2:1-2.

- ◀17a
GS Jøder.

- ◀18a
Joh 14:2; L&P 59:2; 76:111; 81:6.

- ◀21a
Mosi 23:21; Hel 12:3. GS Revselse.

- ◀22a
GS Lydighed.

- ◀b
Matt 16:17-18; L&P 33:12-13.

- ◀23a
Luk 6:29; Alma 43:46-47. GS Forfølgelse.

- ◀24a
Matt 7:1-2.

- ◀26a
GS Tålmodighed.

- ◀28a
GS Advare.

- ◀32a
L&P 27:10.

- ◀33a
5 Mos 20:10; Alma 48:14-16.

- ◀34a
L&P 105:38-41.

- ◀37a
Jos 23:10; Es 49:25.

- ◀40a
Matt 18:21-22; L&P 64:9-11. GS Tilgive.

- ◀45a
Morm 8:20.

- ◀46a
5 Mos 5:9-10.

- ◀47a
Mosi 7:33; Morm 9:6.

- ◀48a
Ez 18:19-23.

AFSNIT 99

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til John Murdock i Hiram, Ohio, den 29. august 1832. I over et år havde John Murdock prædiket evangeliet, mens hans børn – moderløse efter at hans kone, Julia Clapp, døde i april 1831 – boede hos andre familier i Ohio.

1-8: John Murdock bliver kaldet til at forkynde evangeliet, og de, der modtager ham, modtager Herren og vil møde barmhjertighed.

1 Se, så siger Herren til min tjener John Murdock: Du er kaldet til at drage ind i landene mod øst og at gå fra hus til hus, fra landsby til landsby og fra by til by for at forkynde mit evigtvarende evangelium til indbyggerne deri midt under [a]forfølgelse og ugudelighed.

2 Og [a]den, der modtager dig, modtager mig, og du skal have magt til at kundgøre mit ord med min hellige Ånds [b]tilkendegivelse.

3 Og den, der modtager dig [a]som et lille barn, modtager mit [b]rige, og velsignede er de, for de skal møde [c]barmhjertighed.

4 Og den, som forkaster dig, skal blive [a]forkastet af min Fader og hans hus; og du skal [b]tvætte fødderne på lønlige steder langs vejen som et vidnesbyrd imod dem.

5 Og se, [a]jeg kommer hastigt til [b]doms for at overbevise alle om deres ugudelige handlinger, som de har begået mod mig, sådan som der står skrevet om mig i skriftet i bogen.

6 Og se, sandelig siger jeg dig, at det er ikke nødvendigt, at du drager af sted, førend der er sørget for dine børn, og de med venlighed er blevet sendt op til biskoppen i Zion.

7 Og efter nogle få år kan du, hvis du ønsker det af mig, også drage op til det prægtige land for at tage din arvelod i besiddelse;

8 ellers skal du fortsætte med at forkynde mit evangelium, [a]indtil du bliver taget bort. Amen.

- ◀1a
GS Forfølgelse.

- ◀2a
Matt 10:40.

- ◀b
1 Kor 2:4-5.

- ◀3a
Matt 18:1-6.

- ◀b
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀c
GS Barmhjertighed.

- ◀4a
Joh 12:44-50.

- ◀b
L&P 75:19-22.

- ◀5a
L&P 1:11-14.

- ◀b
Jud 1:14-15. GS Jesus Kristus – Dommer.

- ◀8a
Matt 19:29.

AFSNIT 100

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith og Sidney Rigdon i Perrysburg, New York, den 12. oktober 1833. De to brødre, som havde været borte fra deres familier i adskillige dage, følte sig urolige for dem.

1-4: Joseph og Sidney skal prædike evangeliet til frelse for sjæle. 5-8: Det skal blive givet dem i samme stund, hvad de skal sige. 9-12: Sidney skal være talsmand, og Joseph skal være åbenbarer og overbevisende i vidnesbyrd. 13-17: Herren vil oprejse et rent folk, og de lydige skal blive frelst.

1 Sandelig, så siger Herren til jer, mine venner [a]Sidney og [b]Joseph: Jeres familier har det godt; de er i mine hænder, og jeg vil gøre med dem, som det synes mig bedst; for i mig er al magt.

2 Følg derfor mig, og lyt til det råd, som jeg skal give jer.

3 Se, jeg har mange mennesker på dette sted, i egnene rundt omkring; og en dør til rige muligheder skal blive åbnet i egnene rundt omkring i dette østlige land.

4 Derfor har jeg, Herren, ladet jer komme til dette sted; for således anså jeg det for nødvendigt til [a]frelse for sjæle.

5 Derfor, sandelig siger jeg jer: Opløft jeres røst for dette folk; [a]udtal de tanker, som jeg vil indgive jer i hjertet, så skal I ikke blive beskæmmet for mennesker.

6 For det skal blive [a]givet jer i samme stund, ja, i samme øjeblik, hvad I skal sige.

7 Men jeg giver jer den befaling, at hvad som helst I kundgør i mit navn, det skal I i alle ting [a]kundgøre i hjertets alvor, i en ånd af [b]sagtmodighed.

8 Og jeg giver jer dette løfte, at for så vidt som I gør dette, skal [a]Helligånden blive udgydt for at bevidne alt, hvad I end skal sige.

9 Og jeg anser det for nødvendigt, at du, min tjener Sidney, bliver [a]talsmand over for dette folk; ja, sandelig, jeg vil ordinere dig til dette kald, ja, til at være talsmand for min tjener Joseph.

10 Og jeg vil give ham kraft til at være mægtig med hensyn til at aflægge [a]vidnesbyrd.

11 Og jeg vil give dig kraft til at være [a]mægtig med hensyn til at udlægge alle skrifter, så du kan være talsmand for ham, og han skal være [b]åbenbarer for dig, så du må kende vitterligheden af alt, der vedrører det, der hører til mit rige på jorden.

12 Fortsæt derfor jeres rejse, og lad jeres hjerte fryde sig; for se, jeg er med jer lige indtil enden.

13 Og se, jeg giver jer et ord angående [a]Zion. Zion skal blive [b]genrejst, skønt hun bliver revset en kort tid.

14 Dine brødre, mine tjenere [a]Orson Hyde og John Gould, er i mine hænder, og for så vidt som de holder mine befalinger, skal de blive frelst.

15 Lad derfor jeres hjerte finde trøst; for [a]alt skal virke sammen til gavn for dem, som vandrer retsindigt og til helliggørelse af kirken.

16 For jeg vil oprejse mig et [a]rent folk, som vil tjene mig i retfærdighed.

17 Og alle, der [a]påkalder Herrens navn og holder hans befalinger, skal blive frelst. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Rigdon, Sidney.

- ◀b
GS Smith, Joseph, jun.

- ◀4a
GS Frelse.

- ◀5a
Hel 5:18; L&P 68:3-4.

- ◀6a
Matt 10:19-20; L&P 84:85.

- ◀7a
L&P 84:61.

- ◀b
GS Sagtmodig.

- ◀8a
2 Ne 33:1-4.

- ◀9a
2 Mos 4:14-16; 2 Ne 3:17-18; L&P 124:103-104.

- ◀10a
GS Vidne (udsagnsord).

- ◀11a
Alma 17:2-3.

- ◀b
L&P 124:125.

- ◀13a
GS Zion.

- ◀b
L&P 84:99; 105:9-10, 31, 37.

- ◀14a
GS Hyde, Orson.

- ◀15a
Rom 8:28; L&P 90:24; 105:40.

- ◀16a
GS Ren og uren.

- ◀17a
Joel 3:5; Alma 38:4-5.

AFSNIT 101

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 16. og 17. december 1833. På dette tidspunkt led de hellige, som havde forsamlet sig i Missouri, stor forfølgelse. Adskillige pøbelhobe havde drevet dem fra deres hjem i Jackson County, og nogle af de hellige havde forsøgt at bosætte sig i Van Buren, Lafayette og Ray County, men forfølgelsen fulgte dem. Hovedparten af de hellige befandt sig på dette tidspunkt i Clay County, Missouri. Der blev fremsat mange dødstrusler mod enkeltmedlemmer af kirken. De hellige i Jackson County havde mistet møbler, tøj, husdyr og anden personlig ejendom, og mange af deres afgrøder var blevet ødelagt.

1-8: De hellige bliver revset og plaget på grund af deres overtrædelser. 9-15: Herrens harme skal falde på folkeslagene, men hans folk skal blive samlet og trøstet. 16-21: Zion og hendes stave skal blive grundfæstet. 22-31: Livet i tusindårsriget bliver beskrevet. 32-42: De hellige skal blive velsignet og belønnet til den tid. 43-62: Lignelsen om adelsmanden og oliventræet henviser til Zions trængsler og sluttelige genrejsning. 63-75: De hellige skal fortsætte med at forsamle sig. 76-80: Herren lagde grunden til USA’s forfatning. 81-101: De hellige skal søge om erstatning for deres forurettelser som angivet i lignelsen om enken og den uretfærdige dommer.

1 Sandelig siger jeg jer angående jeres brødre, som er blevet plaget og [a]forfulgt og [b]stødt ud af deres arveland:

2 Jeg, Herren, har ladet den [a]plage, hvormed de er blevet plaget, komme over dem som følge af deres [b]overtrædelser;

3 dog vil jeg vedkende mig dem, og de skal være [a]mine på den dag, da jeg kommer for at samle mine juveler.

4 Derfor må de nødvendigvis [a]revses og prøves ligesom [b]Abraham, som blev befalet at bringe sin eneste søn som et offer.

5 For alle de, der ikke vil tåle revselse, men [a]fornægter mig, kan ikke blive [b]helliggjort.

6 Se, jeg siger jer: Der fandtes kiv og [a]stridigheder og [b]misundelse og ufred og [c]lystne og begærlige ønsker blandt dem; med dette besmittede de derfor deres arvelodder.

7 De var [a]sene til at lytte til Herren deres Guds røst; derfor er Herren deres Gud sen til at lytte til deres bønner, til at besvare dem på deres trængsels dag.

8 På deres freds dag ringeagtede de mit råd; men på deres [a]trængsels dag [b]famler de af nødvendighed efter mig.

9 Sandelig siger jeg jer: På trods af deres synder er mit indre fyldt af [a]medfølelse med dem. Jeg vil ikke fuldstændigt [b]forstøde dem, og på [c]vredens dag vil jeg huske at vise barmhjertighed.

10 Jeg har svoret, og forordningen er udgået i en tidligere befaling, som jeg har givet jer, at jeg ville lade min harmes [a]sværd falde til fordel for mit folk; og præcis som jeg har sagt, således skal det ske.

11 Min harme skal snart blive udøst uden mål over alle folkeslag, og dette vil jeg gøre, når deres [a]ugudeligheds bæger er fuldt.

12 Og på den dag skal alle, som findes på [a]vagttårnet, eller med andre ord hele mit Israel, blive frelst.

13 Og de, som er blevet spredt, skal blive [a]indsamlet.

14 Og alle [a]de, som har sørget, skal blive trøstet.

15 Og alle de, som har [a]givet deres liv for mit navns skyld, skal blive kronet.

16 Lad derfor jeres hjerter finde trøst med hensyn til Zion, for [a]alt kød er i mine hænder; vær rolig og [b]vid, at jeg er Gud.

17 [a]Zion skal ikke flyttes fra sit sted, til trods for at hendes børn bliver spredt.

18 De, der bliver tilbage og er rene af hjertet, skal vende tilbage og komme til deres [a]arvelodder, de og deres børn, med [b]sange om evigtvarende glæde, for at [c]opbygge Zions øde steder –

19 og alt dette for at profeterne må blive opfyldt.

20 Og se, der er intet andet [a]sted udpeget end det, som jeg har udpeget; ej heller skal noget andet sted blive udpeget end det, som jeg har udpeget, til arbejdet med at indsamle mine hellige,

21 førend den dag kommer, da der ikke mere findes plads til dem; og da har jeg andre steder, som jeg vil udpege for dem, og de skal kaldes [a]stave for Zions teltduge, eller styrke.

22 Se, det er min vilje, at alle de, som påkalder mit navn og tilbeder mig i overensstemmelse med mit evigtvarende evangelium, skal [a]samle sig og [b]stå på hellige steder

23 og forberede sig på den åbenbaring, som skal komme, når det [a]slør, som dækker mit tempel i min bolig, og som skjuler jorden, skal tages bort, og [b]alt kød skal se mig samtidig,

24 og alt, hvad er [a]forgængeligt, både mennesker eller markens dyr eller himlens fugle eller havets fisk, og som lever på hele jordens overflade, skal blive [b]fortæret,

25 og også det, der består af element, skal [a]smelte med voldsom hede, og [b]alt skal blive nyt, så min kundskab og [c]herlighed må hvile over hele jorden.

26 Og på den dag skal menneskets [a]fjendskab og dyrenes fjendskab, ja, alt køds fjendskab, [b]ophøre for mit ansigt.

27 Og på den dag skal det, som et hvilket som helst menneske beder om, blive givet ham.

28 Og på den dag skal [a]Satan ikke have magt til at friste noget menneske.

29 Og der skal ingen [a]sorg være, for der er ingen død.

30 På den dag skal et [a]barn ikke dø, førend det bliver gammel; og hans liv skal være som alderen på et træ;

31 og når han dør, skal han ikke sove, det vil sige i jorden, men skal blive [a]forvandlet på et øjeblik og skal blive [b]taget op, og hans hvile skal være herlig.

32 Ja, sandelig siger jeg jer: På den [a]dag, da Herren kommer, skal han [b]åbenbare alt –

33 det, som er sket, og det [a]skjulte, som ingen har kendt til, det, der vedrører jorden, og ved hvilket den blev skabt, og formålet og sigtet med den –

34 det, der er allermest kostbart, det, som er ovenover, og det, som er nedenunder, det, som er i jorden og på jorden og i himlen.

35 Og alle de, der er udsat for [a]forfølgelse for mit navn og holder ud i tro, de skal, om end de bliver bedt om at [b]nedlægge deres liv for min skyld, alligevel få del i al denne herlighed.

36 Frygt derfor ikke, om end I skulle [a]dø; for i denne verden er jeres [b]glæde ikke fuldkommen, men i mig er jeres glæde fuldkommen.

37 Derfor skal I ikke bekymre jer om legemet, ej heller for legemets liv, men I skal bekymre jer for [a]sjælen og for sjælens liv.

38 Og [a]søg altid Herrens ansigt, så I ved [b]tålmodighed kan bevare jeres sjæl, så skal I få evigt liv.

39 Når mennesker bliver kaldet til mit [a]evigtvarende evangelium og slutter pagt med en evigtvarende pagt, bliver de regnet for jordens [b]salt og menneskenes kraft;

40 de er kaldet til at være menneskenes kraft; hvis dette jordens salt derfor mister sin kraft, se, da duer det fra da af ikke til andet end at blive kastet ud og trådt under fode af menneskene.

41 Se, her er visdom angående Zions børn, ja, mange, men ikke alle; de viste sig at være overtrædere, derfor må de nødvendigvis [a]revses –

42 den, som [a]ophøjer sig selv, skal blive ydmyget, og den, som [b]ydmyger sig selv, skal blive ophøjet.

43 Og se, jeg vil vise jer en lignelse, så I kan kende min vilje angående Zions genrejsning.

44 En vis [a]adelsmand havde et stykke jord, meget udsøgt; og han sagde til sine tjenere: Gå ud i min [b]vingård, ja, ud på dette udsøgte stykke jord, og plant tolv oliventræer;

45 og sæt [a]udkigsposter rundt omkring dem, og byg et tårn, så man kan skue ud over det omkringliggende land og være udkigspost på tårnet, så mine oliventræer ikke bliver trådt ned, når fjenden kommer for at plyndre og tilegne sig frugten fra min vingård.

46 Se, adelsmandens tjenere gik ud og gjorde, som deres herre havde befalet dem, og plantede oliventræerne og satte et hegn rundt omkring dem og opstillede udkigsposter og begyndte at bygge et tårn.

47 Og endnu mens de var i færd med at lægge grundvolden til det, begyndte de at sige indbyrdes: Og hvad brug har min herre for dette tårn?

48 Og de lagde længe råd op, idet de indbyrdes sagde: Hvad brug har min herre for dette tårn i betragtning af, at det er fredstid?

49 Kunne disse penge ikke overlades vekselererne? For der er ikke brug for det.

50 Og mens de var indbyrdes uenige, blev de meget efterladne, og de gav ikke agt på deres herres befalinger.

51 Og fjenden kom om natten og trådte [a]hegnet ned; og adelsmandens tjenere stod op og blev forfærdede og flygtede; og fjenden ødelagde deres værk og trådte oliventræerne ned.

52 Se nu, adelsmanden, vingårdens herre, kaldte på sine tjenere og sagde til dem: Hvorfor! Hvad er årsagen til dette store onde?

53 Burde I ikke have gjort, ligesom jeg befalede jer, og også – efter at I havde beplantet vingården og sat hegnet rundt omkring og sat udkigsposter på murene – have bygget tårnet og sat en udkigspost på tårnet og våget over min vingård og ikke være faldet i søvn, for at fjenden ikke skulle komme over jer?

54 Og se, udkigsposten på tårnet ville have set fjenden, mens han endnu var langt borte; og så kunne I have gjort jer rede og forhindret fjenden i at bryde hegnet om den ned og have reddet min vingård fra ødelæggerens hænder.

55 Og vingårdens herre sagde til en af sine tjenere: Gå ud og saml resten af mine tjenere sammen, og tag [a]hele mit hus’ styrke, hvilket er mine krigere, mine unge mænd, og også de midaldrende blandt alle mine tjenere, som udgør mit hus’ styrke, alene med undtagelse af dem, som jeg har udpeget til at blive tilbage;

56 og gå I straks ud til den jord, som er min vingård, og genrejs min vingård; for den er min; jeg har købt den for penge.

57 Gå derfor straks ud til min jord; bryd mine fjenders mure ned, riv deres tårn ned, og spred deres udkigsposter.

58 Og for så vidt som de samler sig imod jer, så [a]hævn mig på mine fjender, så jeg om kort tid kan komme med resten af mit hus og tage landet i besiddelse.

59 Og tjeneren sagde til sin herre: Hvornår skal dette ske?

60 Og han sagde til sin tjener: Når jeg vil; gå du straks hen og gør alt, hvad jeg har befalet dig;

61 og dette skal være mit segl og min velsignelse på dig: En trofast og [a]vís forvalter midt i mit hus, en [b]hersker i mit rige.

62 Og hans tjener gik straks ud og gjorde alt, hvad hans herre havde befalet ham; og [a]efter mange dage blev alt opfyldt.

63 Videre, sandelig siger jeg jer: Jeg vil vise jer, hvad der er visdom for mig angående alle menighederne, for så vidt som de er villige til at lade sig vejlede på en rigtig og korrekt vej til deres frelse –

64 så arbejdet med at indsamle mine hellige må kunne fortsætte, så jeg kan opbygge dem til mit navn på [a]hellige steder; for [b]høsttiden er kommet, og mit ord må nødvendigvis blive [c]opfyldt.

65 Derfor må jeg samle mit folk som angivet i lignelsen om hveden og [a]rajgræsset, så hveden kan blive bragt i sikkerhed i laderne og få evigt liv og blive kronet med [b]celestial herlighed, når jeg kommer i min Faders rige for at gengælde enhver efter, hvordan hans gerninger er;

66 hvorimod rajgræsset skal bindes i knipper og båndene om dem gøres stærke, så de kan blive [a]opbrændt med uudslukkelig ild.

67 Den befaling giver jeg derfor alle menighederne, at de skal fortsætte med at samle sig på de steder, som jeg har udpeget.

68 Men, som jeg har sagt jer i en tidligere befaling, så [a]lad ikke jeres indsamling ske i hast, ej heller ved flugt; men lad alt være forberedt på forhånd af jer.

69 Og for at alt kan være forberedt på forhånd af jer, så iagttag den befaling, som jeg har givet jer om dette,

70 og som siger, eller lærer jer, at I for penge skal [a]købe alle de jordlodder, som kan købes for penge, i egnen rundt omkring det land, som jeg har udpeget til at være Zions land, som indledningen til indsamlingen af mine hellige;

71 al den jord, som kan købes i Jackson County og de omkringliggende amter, og overlad resten i min hånd.

72 Se, sandelig siger jeg jer: Lad alle menighederne samle alle deres penge sammen, lad dette blive gjort i rette tid, men ikke i [a]hast; og sørg for, at I har alt forberedt på forhånd.

73 Og lad hæderlige mænd udpege, ja, vise mænd, og send dem ud for at opkøbe disse jordlodder.

74 Og menighederne i de østlige lande kan, når de er blevet opbygget, hvis de vil give agt på dette råd, købe jordlodder og samle sig på dem; og på denne måde kan de grundfæste Zion.

75 Der er allerede nu tilstrækkeligt til rådighed, ja, endog i overflod, til at genrejse Zion og opbygge hendes øde steder, som aldrig mere skal blive revet ned, hvis de menigheder, der kalder sig ved mit navn, var [a]villige til at give agt på min røst.

76 Og videre siger jeg jer: De, der er blevet spredt af deres fjender, det er min vilje, at de skal fortsætte med at søge om erstatning og godtgørelse ved hænderne på dem, der er sat som herskere og har myndighed over jer,

77 i henhold til dette folks love og [a]forfatning, som jeg har ladet lægge grunden til, og som bør opretholdes af hensyn til [b]rettighederne og beskyttelsen af alt kød i overensstemmelse med retfærdige og hellige principper,

78 så enhver, hvad angår lære og princip, må handle med henblik på fremtiden i overensstemmelse med den moralske [a]handlefrihed, som jeg har givet ham, så enhver må [b]stå til regnskab for sine egne synder på [c]dommens dag.

79 Derfor er det ikke rigtigt, at noget menneske skal være i trældom i forhold til et andet.

80 Og med dette formål har jeg lagt grunden til dette lands [a]forfatning ved hænderne på vise mænd, som jeg har ladet fremstå med netop dette formål, og har frikøbt landet ved [b]udgydelse af blod.

81 Se, med hvad skal jeg sammenligne Zions børn? Jeg vil sammenligne dem med [a]lignelsen om enken og den uretfærdige dommer – for menneskene bør altid [b]bede og ikke blive trætte – som lyder:

82 Der var i en by en dommer, som ikke frygtede Gud og heller ikke agtede mennesker.

83 Og der var en enke i den by, og hun kom til ham og sagde: Skaf mig ret over for min modpart.

84 Og længe ville han ikke. Men senere sagde han ved sig selv: Skønt jeg ikke frygter Gud, og heller ikke agter mennesker, så vil jeg dog, fordi denne enke volder mig besvær, skaffe hende ret, for at hun ikke ved sine uophørlige besøg skal trætte mig.

85 Således vil jeg sammenligne Zions børn.

86 Lad dem bønfalde dommeren for hans fødder;

87 og hvis han ikke lytter til dem, lad dem da bønfalde guvernøren for hans fødder;

88 og hvis guvernøren ikke lytter til dem, lad dem da bønfalde præsidenten for hans fødder;

89 og hvis præsidenten ikke lytter til dem, da vil Herren rejse sig og komme frem fra sit [a]skjulested og i sin rasende vrede hjemsøge nationen;

90 og i sit rasende mishag og i sin voldsomme vrede vil han, når tiden er inde, forstøde disse ugudelige, utro og uretfærdige [a]forvaltere og tildele dem deres lod blandt hyklere og [b]vantro;

91 ja, i det yderste mørke, hvor der er [a]gråd og jammer og tænderskæren.

92 Bed I derfor om, at deres ører må blive åbnet for jeres råb, så jeg kan være [a]barmhjertig mod dem, så dette ikke skal komme over dem.

93 Hvad jeg har sagt jer, må nødvendigvis ske, så alle mennesker må stå tilbage [a]uden undskyldning;

94 så vise mænd og herskere må høre og forstå det, som de aldrig har [a]indset;

95 så jeg må fortsætte med at udføre min handling, min [a]sælsomme handling, og gøre min gerning, min sælsomme gerning, så menneskene må kunne [b]skelne mellem de retfærdige og de ugudelige, siger jeres Gud.

96 Og videre siger jeg jer: Det er i modstrid med min befaling og min vilje, at min tjener Sidney Gilbert sælger mit [a]forrådshus, som jeg har givet mit folk, til mine fjenders hænder.

97 Lad ikke det, som jeg har givet, blive besmittet af mine fjender med samtykke fra dem, som [a]kalder sig ved mit navn;

98 for dette er en meget alvorlig og grov synd mod mig og mod mit folk som følge af det, som jeg har bestemt, og som snart skal ramme nationerne.

99 Derfor er det min vilje, at mit folk skal gøre krav på og fastholde deres krav på det, som jeg har givet dem, om end de ikke skal få lov til at bo derpå.

100 Dog siger jeg ikke, at de ikke skal bo derpå; for for så vidt som de frembringer frugt og gerninger, der er mit rige værdige, skal de bo derpå.

101 De skal bygge, og ingen andre skal [a]arve det; de skal plante vingårde, og de skal spise frugten derfra. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Forfølgelse.

- ◀b
L&P 103:1-2, 11; 109:47.

- ◀2a
L&P 58:3-4.

- ◀b
Mosi 7:29-30; L&P 103:4; 105:2-10.

- ◀3a
Es 62:3; Mal 3:17; L&P 60:4.

- ◀4a
L&P 95:1-2; 136:31. GS Revselse.

- ◀b
1 Mos 22:1-14; Jakob 4:5. GS Abraham.

- ◀5a
Matt 10:32-33; Rom 1:16; 2 Ne 31:14.

- ◀b
GS Helliggørelse.

- ◀6a
GS Splid.

- ◀b
GS Misundelse.

- ◀c
GS Begære.

- ◀7a
Es 59:2; Mosi 11:22-25; 21:15; Alma 5:38.

- ◀8a
Hel 12:3.

- ◀b
ApG 17:27; Alma 32:5-16.

- ◀9a
GS Barmhjertighed; Medfølelse.

- ◀b
Jer 30:11.

- ◀c
L&P 98:21-22.

- ◀10a
L&P 1:13-14.

- ◀11a
Hel 13:14; Eter 2:9-11.

- ◀12a
GS Vogte, vægter.

- ◀13a
5 Mos 30:3-6; 1 Ne 10:14. GS Israel – Israels indsamling.

- ◀14a
Matt 5:4.

- ◀15a
Matt 10:39. GS Martyr.

- ◀16a
Moses 6:32.

- ◀b
2 Mos 14:13-14; Sl 46:11.

- ◀17a
GS Zion.

- ◀18a
L&P 103:11-14.

- ◀b
Es 35:10; L&P 45:71. GS Synge.

- ◀c
Am 9:13-15; L&P 84:2-5; 103:11.

- ◀20a
L&P 57:1-4.

- ◀21a
L&P 82:13-14; 115:6, 17-18. GS Stav.

- ◀22a
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀b
Matt 24:15; L&P 45:32; 115:6.

- ◀23a
GS Slør.

- ◀b
Es 40:5; L&P 38:8; 93:1. GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀24a
L&P 29:24.

- ◀b
Sef 1:2-3; Mal 3:19; L&P 88:94; JS-H 1:37.

- ◀25a
2 Pet 3:10-14. GS Jorden – Jordens renselse.

- ◀b
Åb 21:5.

- ◀c
GS Tusindårsriget.

- ◀26a
Es 11:6-9. GS Fjendskab.

- ◀b
GS Fred.

- ◀28a
Åb 20:2-3; 1 Ne 22:26; L&P 88:110.

- ◀29a
Åb 21:4.

- ◀30a
Es 65:20-22; L&P 63:51.

- ◀31a
1 Kor 15:52; L&P 43:32.

- ◀b
1 Thess 4:16-17.

- ◀32a
L&P 29:11. GS Tusindårsriget.

- ◀b
L&P 121:26-28.

- ◀33a
GS Guds hemmeligheder.

- ◀35a
L&P 63:20. GS Forfølgelse.

- ◀b
L&P 98:13.

- ◀36a
GS Død, fysisk.

- ◀b
GS Glæde.

- ◀37a
GS Sjæl.

- ◀38a
2 Krøn 7:14; L&P 93:1.

- ◀b
GS Tålmodighed.

- ◀39a
GS Nye og evigtvarende pagt.

- ◀b
Matt 5:13; L&P 103:10.

- ◀41a
GS Revselse.

- ◀42a
Obad 1:3-4; Luk 14:11; Hel 4:12-13.

- ◀b
Luk 18:14. GS Ydmyg.

- ◀44a
L&P 103:21-22.

- ◀b
GS Herrens vingård.

- ◀45a
Ez 33:2, 7; 3 Ne 16:18. GS Vogte, vægter.

- ◀51a
Es 5:1-7.

- ◀55a
L&P 103:22, 29-30; 105:16, 29-30.

- ◀58a
L&P 97:22-24; 105:15.

- ◀61a
L&P 78:22.

- ◀b
Matt 25:20-23.

- ◀62a
L&P 105:37.

- ◀64a
L&P 87:8.

- ◀b
L&P 33:3, 7. GS Høst.

- ◀c
L&P 1:38.

- ◀65a
Matt 13:6-43; L&P 86:1-7.

- ◀b
GS Celestial herlighed.

- ◀66a
Matt 3:12; L&P 38:12; 63:33-34.

- ◀68a
L&P 58:56.

- ◀70a
L&P 63:27-29.

- ◀72a
Es 52:10-12.

- ◀75a
Alma 5:37-39.

- ◀77a
GS Styre.

- ◀b
GS Frihed.

- ◀78a
GS Handlefrihed.

- ◀b
GS Ansvarlighed.

- ◀c
GS Dom, den endelige.

- ◀80a
2 Ne 1:7-9; L&P 98:5-6. GS Forfatning.

- ◀b
1 Ne 13:13-19.

- ◀81a
Luk 18:1-8.

- ◀b
GS Bøn.

- ◀89a
Es 45:15; L&P 121:1, 4; 123:6.

- ◀90a
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀b
Åb 21:8. GS Vantro.

- ◀91a
Matt 25:30; L&P 19:5; 29:15-17; 124:8.

- ◀92a
GS Barmhjertighed.

- ◀93a
Rom 1:18-21.

- ◀94a
Es 52:15; 3 Ne 20:45; 21:8.

- ◀95a
Es 28:21; L&P 95:4.

- ◀b
Mal 3:18. GS Bedømme, gaven at.

- ◀96a
GS Forrådshus.

- ◀97a
L&P 103:4; 112:25-26; 125:2.

- ◀101a
Es 65:21-22. GS Tusindårsriget.

AFSNIT 102

Referat af organiseringen af kirkens første højråd i Kirtland, Ohio, den 17. februar 1834. Det oprindelige referat blev nedskrevet af ældsterne Oliver Cowdery og Orson Hyde. Profeten reviderede referatet den følgende dag, og dagen efter blev det rettede referat enstemmigt godkendt af højrådet som en »procedure og forfatning for højrådet« i kirken. Versene 30 til og med 32, der vedrører De Tolv Apostles Råd, blev tilføjet i 1835 under Joseph Smiths ledelse, da dette afsnit blev forberedt til udgivelse i Lære og Pagter.

1-8: Et højråd bliver udpeget til at bilægge alvorlige tvister, som opstår i kirken. 9-18: Der gives retningslinjer for, hvordan sagerne skal prøves. 19-23: Præsidenten for rådet træffer afgørelsen. 24-34: Retningslinjerne for anke fremsættes.

1 Denne dag forsamledes et fælles råd af fireogtyve højpræster i Joseph Smith jun.s hus i henhold til en åbenbaring og skred til at organisere Kristi kirkes [a]højråd, som skulle bestå af tolv højpræster og en eller tre præsidenter, alt efter hvad sagen måtte kræve.

2 Højrådet blev ved åbenbaring oprettet med det formål at bilægge alvorlige tvister, som måtte opstå i kirken, og som ikke har kunnet afgøres af menigheden eller [a]biskoppens råd til parternes tilfredshed.

3 Joseph Smith jun., Sidney Rigdon og Frederick G. Williams blev ved rådets stemme godkendt som præsidenter; og Joseph Smith sen., John Smith, Joseph Coe, John Johnson, Martin Harris, John S. Carter, Jared Carter, Oliver Cowdery, Samuel H. Smith, Orson Hyde, Sylvester Smith og Luke Johnson, der er højpræster, blev af rådet enstemmigt udvalgt til at være et stående råd for kirken.

4 De ovennævnte rådsmedlemmer blev derefter spurgt, om de tog imod deres udnævnelse, og om de ville handle i dette embede i overensstemmelse med himlens lov, hvortil de alle svarede, at de tog imod deres udpegelse og ville beklæde deres embede efter den nåde, som Gud havde skænket dem.

5 Antallet af dem, som udgjorde rådet, og som i kirkens navn og på vegne af denne stemte med henblik på at udpege de ovennævnte rådsmedlemmer, var treogfyrre, som følger: ni højpræster, sytten ældster, fire præster og tretten medlemmer.

6 Vedtaget: At højrådet ikke kan have magt til at handle, uden at syv af de ovennævnte rådsmedlemmer eller deres behørigt udpegede efterfølgere er til stede.

7 Disse syv skal have magt til at udpege andre højpræster, som de måtte anse for værdige og i stand til at handle i fraværende rådsmedlemmers sted.

8 Vedtaget: At når der opstår en ledig plads på grund af en af ovennævnte rådsmedlemmers død, afsættelse fra embedet på grund af overtrædelse eller flytning uden for grænserne for denne kirkeenhed, skal den udfyldes efter indstilling fra præsidenten eller præsidenterne og godkendes ved afstemning i et overordnet råd af højpræster, som er samlet med dette formål for at handle i kirkens navn.

9 Kirkens præsident, som også er rådets præsident, udpeges ved [a]åbenbaring og [b]godkendes i sin forvaltning ved kirkens stemme.

10 Og det er i medfør af hans embedes værdighed, at han skal præsidere over kirkens råd; og det er hans privilegium at blive bistået af to andre præsidenter, som er blevet udpeget på samme måde, som han selv blev udpeget.

11 Og i tilfælde af, at den ene eller begge de, som er blevet udpeget til at bistå ham, er fraværende, har han magt til at præsidere over rådet uden en hjælper; og i tilfælde af, at han selv er fraværende, har de andre præsidenter, begge to eller blot den ene af dem, magt til at præsidere i hans sted.

12 Når et højråd i Kristi kirke er behørigt organiseret i overensstemmelse med ovennævnte mønster, påhviler det de tolv rådsmedlemmer at trække et nummer og derved fastslå, hvem af de tolv der skal tale først, begyndende med nummer et og så fremdeles i rækkefølge indtil nummer tolv.

13 Når dette råd samles for at behandle en sag, skal de tolv rådsmedlemmer overveje, om den er vanskelig eller ej; hvis den ikke er det, skal kun to af rådsmedlemmerne udtale sig om den efter ovenstående retningslinjer.

14 Men hvis den forekommer at være vanskelig, skal der udpeges fire; og hvis den er meget vanskelig, seks; men i intet tilfælde skal flere end seks udpeges til at tale.

15 Den anklagede har i alle tilfælde ret til den ene halvdel af rådet til at forhindre krænkelse eller uretfærdighed.

16 Og de rådsmedlemmer, der er blevet udpeget til at tale for rådet, skal, efter at beviserne er blevet gennemgået, fremstille sagen i dens sande lys for rådet; og hver mand skal tale i overensstemmelse med rimelighed og [a]retfærdighed.

17 De rådsmedlemmer, der trækker lige numre, det vil sige 2, 4, 6, 8, 10 og 12, er dem, der skal stå op for den anklagede og forebygge krænkelse eller uretfærdighed.

18 I alle tilfælde skal anklageren og den anklagede have ret til at tale for sig selv for rådet, efter at beviserne er blevet hørt, og de rådsmedlemmer, som er blevet udpeget til at tale i sagen, har afsluttet deres bemærkninger.

19 Efter at beviserne er blevet hørt, og rådsmedlemmerne, anklageren og den anklagede har talt, skal præsidenten komme med en afgørelse i overensstemmelse med den forståelse, som han har af sagen, og opfordre de tolv rådsmedlemmer til at godkende denne ved deres stemme.

20 Men skulle de øvrige rådsmedlemmer, som ikke har talt, eller nogen af dem efter med upartiskhed at have hørt beviserne og indlæggene finde en fejl i præsidentens afgørelse, kan de tilkendegive det, og sagen skal så prøves på ny.

21 Og hvis der, efter at den omhyggeligt er blevet prøvet på ny, bliver kastet yderligere lys over sagen, skal afgørelsen ændres i overensstemmelse hermed.

22 Men i tilfælde af, at der ikke gives yderligere lys, skal den første afgørelse stå ved magt, idet flertallet i rådet har magt til at beslutte dette.

23 I tilfælde af en tvist angående [a]lære eller princip kan præsidenten, hvis der ikke findes skrevet tilstrækkelig meget til at gøre sagen tydelig for rådsmedlemmernes sind, adspørge og få Herrens sind tilkendegivet ved [b]åbenbaring.

24 Højpræsterne har, når de tjener ude, magt til at kalde og organisere et råd på ovennævnte måde til at afgøre tvister, når parterne eller den ene af dem anmoder om det.

25 Og det pågældende råd af højpræster skal have magt til at udpege en fra deres egen gruppe til at præsidere over et sådant råd, så længe det varer.

26 Det påhviler det pågældende råd straks at sende en afskrift af deres protokol sammen med en fuldstændig redegørelse for det vidnesbyrd, der knytter sig til deres afgørelse, til højrådet på det sted, hvor Det Første Præsidentskab for kirken har sæde.

27 Skulle parterne eller den ene af dem være utilfreds med det pågældende råds afgørelse, kan de anke den til højrådet på det sted, hvor Det Første Præsidentskab for kirken har sæde, og få foretaget en genbehandling, idet sagen da skal behandles efter de tidligere beskrevne retningslinjer, som om der ikke var blevet truffet nogen sådan afgørelse.

28 Dette råd af højpræster, som tjener ude, skal kun indkaldes til at behandle de [a]vanskeligste sager angående kirkens anliggender; og ingen almindelig eller ordinær sag skal være tilstrækkelig til at indkalde et sådant råd.

29 De omrejsende højpræster eller de højpræster, som bor ude, har magt til at afgøre, om det er nødvendigt at indkalde et sådant råd eller ej.

30 Der er en forskel mellem det højråd, eller de omrejsende højpræster, der tjener ude, og det [a]omrejsende højråd, som består af de tolv [b]apostle, med hensyn til deres afgørelser.

31 Førstnævntes afgørelse kan ankes; men sidstnævntes afgørelse kan ikke.

32 Sidstnævnte kan kun drages i tvivl af kirkens generalautoriteter i tilfælde af overtrædelse.

33 Besluttet: At præsidenten eller præsidenterne på det sted, hvor Det Første Præsidentskab for kirken har sæde, skal have magt til at beslutte, om en sådan sag, der måtte blive anket, rettelig er berettiget til at blive genbehandlet, efter at de har gennemgået ankemålet og de beviser og redegørelser, der knytter sig til det.

34 De tolv rådsmedlemmer skred derefter til at trække lod eller numre, for at fastslå, hvem der skulle tale først, og resultatet var som følger, nemlig: 1. Oliver Cowdery, 2. Joseph Coe, 3. Samuel H. Smith, 4. Luke Johnson, 5. John S. Carter, 6. Sylvester Smith, 7. John Johnson, 8. Orson Hyde, 9. Jared Carter, 10. Joseph Smith sen., 11. John Smith, 12. Martin Harris.

Efter bøn blev konferencemødet hævet.

OLIVER COWDERY

ORSON HYDE

sekretærer

- ◀1a
GS Højråd.

- ◀2a
L&P 107:72-74.

- ◀9a
GS Åbenbaring.

- ◀b
GS Opretholdelse af kirkeledere.

- ◀16a
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀23a
4 Mos 9:8.

- ◀b
GS Åbenbaring.

- ◀28a
L&P 107:78.

- ◀30a
L&P 107:23-24, 35-38.

- ◀b
GS Apostel.

AFSNIT 103

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 24. februar 1834. Denne åbenbaring blev modtaget, efter at Parley P. Pratt og Lyman Wight var ankommet til Kirtland, Ohio, fra Missouri for at rådføre sig med profeten om nødhjælp til de hellige og deres genindsættelse på deres jordlodder i Jackson County.

1-4: Derfor tillod Herren de hellige i Jackson County at blive forfulgt. 5-10: De hellige skal sejre, hvis de holder befalingerne. 11-20: Zions genrejsning skal ske ved magt, og Herren vil drage foran sit folk. 21-28: De hellige skal samle sig i Zion, og de, der nedlægger livet, skal finde det igen. 29-40: Forskellige brødre bliver kaldet til at organisere Zions Hær og drage til Zion; de får løfte om, at de vil sejre, hvis de er trofaste.

1 Sandelig siger jeg jer, mine venner: Se, jeg vil give jer en åbenbaring og befaling, så I kan vide, hvordan I skal [a]handle, hvad angår udførelsen af jeres pligter med hensyn til at frelse og [b]genrejse jeres brødre, som er blevet spredt i Zions land,

2 [a]fordrevet og slået ved mine fjenders hænder, over hvem jeg, når jeg anser tiden for at være inde, vil udøse min vrede uden mål.

3 For jeg har tilladt dem det indtil nu, så de kunne [a]fylde deres syndigheds mål, så deres bæger kunne blive fyldt;

4 og så de, som kalder sig ved mit navn, måtte blive [a]revset en kort tid med en hård og alvorlig revselse, fordi de ikke helt [b]gav agt på de forskrifter og befalinger, som jeg gav dem.

5 Men sandelig siger jeg jer, at jeg har forordnet en forordning, som mit folk vil erkende, for så vidt som de fra selve denne stund giver agt på det [a]råd, som jeg, Herren deres Gud, vil give til dem.

6 Se, de skal, for det har jeg forordnet, begynde at få overhånd over mine fjender fra selve denne stund.

7 Og ved omhyggeligt at [a]iagttage alle de ord, som jeg, Herren deres Gud, skal tale til dem, skal de aldrig ophøre med at have overhånd, førend [b]verdens riger er lagt under mine fødder, og jorden bliver [c]givet til de [d]hellige, så de kan [e]besidde den for evigt og altid.

8 Men for så vidt som de [a]ikke holder mine befalinger og ikke er omhyggelige med at iagttage alle mine ord, skal verdens riger få overhånd over dem.

9 For de er blevet sat til at være et [a]lys for verden og til at være frelsere for menneskene;

10 og for så vidt som de ikke er frelsere for menneskene, er de som [a]salt, der har mistet sin kraft, og som derefter ikke duer til andet end til at blive kastet ud og trådt under fode af menneskene.

11 Men sandelig siger jeg jer: Jeg har forordnet, at jeres brødre, som er blevet spredt, skal vende tilbage til deres [a]arvelande og skal opbygge Zions øde steder.

12 For efter [a]megen modgang kommer, sådan som jeg har sagt jer i en tidligere befaling, velsignelsen.

13 Se, dette er den velsignelse, som jeg har lovet jer efter jeres modgang og jeres brødres modgang: Jeres genrejsning og jeres brødres genrejsning, nemlig deres tilbagevenden til Zions land, hvor de skal blive grundfæstet og aldrig mere omstyrtet.

14 Men hvis de besmitter deres arvelodder, skal de blive omstyrtet; for jeg vil ikke skåne dem, hvis de besmitter deres arvelodder.

15 Se, jeg siger jer: Zions genrejsning må nødvendigvis ske med magt;

16 derfor vil jeg lade fremstå for mit folk en mand, der skal lede dem, ligesom [a]Moses ledte Israels børn.

17 For I er Israels børn og blandt [a]Abrahams efterkommere, og I må nødvendigvis blive ledt ud af trældom med magt og med en udstrakt arm.

18 Og således som jeres fædre blev ledt i begyndelsen, på samme måde skal Zions genrejsning ske.

19 Vær derfor ikke modløse i hjertet, for jeg siger ikke til jer, ligesom jeg sagde til jeres fædre: Min [a]engel skal drage op foran jer, men ikke mit [b]nærvær.

20 Men til jer siger jeg: Mine [a]engle skal drage op foran jer og også mit nærvær, og med tiden skal I [b]tage det prægtige land i besiddelse.

21 Sandelig, sandelig siger jeg jer, at min tjener Joseph Smith jun. er den [a]mand, med hvem jeg i den lignelse, som jeg har givet jer, lignede den tjener, til hvem [b]vingårdens Herre talte.

22 Lad derfor min tjener Joseph Smith jun. sige til [a]mit hus’ styrke, mine unge mænd og de midaldrende: Forsaml jer i Zions land, på det stykke land som jeg har købt for penge, der er blevet helliget mig.

23 Og lad alle menighederne sende vise mænd op med deres penge og [a]købe jordlodder, sådan som jeg har befalet dem.

24 Og for så vidt som mine fjender kommer mod jer for at fordrive jer fra mit [a]prægtige land, som jeg har helliget til at være Zions land, ja, fra jeres egne jordlodder, efter disse vidnesbyrd, som I har fremført for mig imod dem, skal I forbande dem;

25 og den, som I forbander, vil jeg forbande, og I skal hævne mig på mine fjender.

26 Og mit nærvær skal være med jer, ja, når I [a]hævner mig på mine fjender indtil det tredje og det fjerde slægtled af dem, som hader mig.

27 Lad intet menneske være bange for at [a]nedlægge sit liv for min skyld; for den, som nedlægger sit liv for min skyld, skal finde det igen.

28 Og den, som ikke er villig til at nedlægge sit liv for min skyld, er ikke min discipel.

29 Det er min vilje, at min tjener [a]Sidney Rigdon skal opløfte sin røst i forsamlingerne i de østlige lande for at gøre menighederne beredt til at holde de befalinger, som jeg har givet dem angående Zions tilbagevenden og genrejsning.

30 Det er min vilje, at min tjener [a]Parley P. Pratt og min tjener Lyman Wight ikke skal vende tilbage til deres brødres land, førend de har samlet grupper på ti eller på tyve eller på halvtreds eller på hundrede, indtil de har samlet et antal på fem hundrede af [b]mit hus’ styrke, som skal drage op til Zions land.

31 Se, dette er min vilje: Bed, så skal I få; men [a]menneskene gør ikke altid min vilje.

32 Hvis I derfor ikke kan samle fem hundrede, søg da flittigt, så I om muligt kan samle tre hundrede.

33 Og hvis I ikke kan samle tre hundrede, søg da flittigt, så I om muligt kan samle ét hundrede.

34 Men sandelig siger jeg jer: Den befaling giver jeg jer, at I ikke skal drage op til Zions land, førend I har samlet et hundrede af mit hus’ styrke til at drage med jer op til Zions land.

35 Derfor, som jeg har sagt jer: Bed, så skal I få; bed oprigtigt om, at min tjener Joseph Smith jun. om muligt må kunne drage med jer og præsidere i mit folks midte og organisere mit rige i det [a]indviede land og grundfæste Zions børn på de love og befalinger, som er blevet og som skal blive givet jer.

36 Al sejr og ære bliver tilvejebragt for jer ved jeres [a]flid, trofasthed og [b]troens bønner.

37 Lad min tjener Parley P. Pratt rejse sammen med min tjener Joseph Smith jun.

38 Lad min tjener Lyman Wight rejse sammen med min tjener Sidney Rigdon.

39 Lad min tjener Hyrum Smith rejse sammen med min tjener Frederick G. Williams.

40 Lad min tjener Orson Hyde rejse sammen med min tjener Orson Pratt til det sted, som min tjener Joseph Smith jun. tilråder dem, for at opnå opfyldelsen af disse befalinger, som jeg har givet jer, og overlad det øvrige i mine hænder. Således er det. Amen.

- ◀1a
L&P 43:8.

- ◀b
L&P 101:43-62.

- ◀2a
L&P 101:1; 109:47.

- ◀3a
Alma 14:10-11; 60:13.

- ◀4a
L&P 95:1. GS Revselse.

- ◀b
L&P 101:2; 105:2-6.

- ◀5a
GS Råd.

- ◀7a
L&P 35:24. GS Lydighed.

- ◀b
Dan 2:44.

- ◀c
Dan 7:27.

- ◀d
GS Hellig (navneord).

- ◀e
L&P 38:20.

- ◀8a
Mosi 1:13; L&P 82:10.

- ◀9a
1 Ne 21:6.

- ◀10a
Matt 5:13-16; L&P 101:39-40.

- ◀11a
L&P 101:18.

- ◀12a
Åb 7:13-14; L&P 58:4; 112:13.

- ◀16a
2 Mos 3:2-10; L&P 107:91-92. GS Moses.

- ◀17a
GS Abraham – Abrahams efterkommere; Abrahamske pagt.

- ◀19a
GS Engle.

- ◀b
L&P 84:18-24.

- ◀20a
2 Mos 14:19-20.

- ◀b
L&P 100:13.

- ◀21a
L&P 101:55-58.

- ◀b
GS Herrens vingård.

- ◀22a
L&P 35:13-14; 105:16, 29-30.

- ◀23a
L&P 42:35-36; 57:5-7; 58:49-51; 101:68-74.

- ◀24a
L&P 29:7-8; 45:64-66; 57:1-2.

- ◀26a
L&P 97:22.

- ◀27a
Matt 10:39; Luk 9:24; L&P 98:13-15; 124:54.

- ◀29a
GS Rigdon, Sidney.

- ◀30a
GS Pratt, Parley Parker.

- ◀b
L&P 101:55.

- ◀31a
L&P 82:10.

- ◀35a
L&P 84:31.

- ◀36a
GS Flid.

- ◀b
L&P 104:79-82.

AFSNIT 104

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith i eller nær Kirtland, Ohio den 23. april 1834 angående Det Forenede Selskab (se indledningen til afsnit 78 og 82). Anledningen var formentlig et rådsmøde for medlemmerne af Det Forenede Selskab, i hvilket kirkens presserende timelige behov blev drøftet. Et tidligere møde i selskabet den 10. april havde besluttet at organisationen skulle opløses. Denne åbenbaring påbyder, at selskabet i stedet skal reorganiseres, og at dets ejendom skal fordeles mellem selskabets medlemmer som deres forvaltning. Under Joseph Smiths ledelse blev betegnelsen »Forenede Selskab« i denne åbenbaring senere erstattet med »Forenede Orden«.

1-10: Hellige, som forsynder sig imod den forenede orden, skal blive forbandet. 11-16: Herren sørger for sine hellige på sin egen måde. 17-18: Evangeliets lov regulerer omsorgen for de fattige. 19-46: Forskellige brødres forvaltninger og velsignelser bliver beskrevet. 47-53: Den forenede orden i Kirtland og ordenen i Zion skal fungere hver for sig. 54-66: Herrens hellige skatkammer bliver oprettet med henblik på trykningen af skrifterne. 67-77: Den forenede ordens skatkammer skal fungere på basis af almindeligt samtykke. 78-86: De, der er med i den forenede orden, skal betale al deres gæld, og så vil Herren udfri dem af økonomisk trældom.

1 Sandelig siger jeg jer, mine venner: Jeg giver jer råd og en befaling angående al den ejendom, som tilhører den orden, som jeg befalede skulle organiseres og oprettes til at være en [a]forenet orden og en evigtvarende orden til gavn for min kirke og til frelse for menneskene, indtil jeg kommer –

2 med det urokkelige og uforanderlige løfte, at for så vidt som de, som jeg gav befaling, var trofaste, skulle de blive velsignet med en mangfoldighed af velsignelser;

3 men eftersom de ikke var trofaste, var de tæt på at blive forbandet.

4 Derfor, for så vidt som visse af mine tjenere ikke har holdt befalingen, men har brudt pagten ved [a]begærlighed og med falske ord, har jeg forbandet dem med en meget hård og alvorlig forbandelse.

5 For jeg, Herren, har i mit hjerte bestemt, at for så vidt som noget menneske, som tilhører denne orden, viser sig at være overtræder, eller med andre ord bryder den pagt, som I er bundet af, skal han blive forbandet i sit liv og skal blive trådt ned af hvem jeg vil;

6 for jeg, Herren, lader mig ikke [a]spotte med hensyn til dette –

7 og alt dette for at den uskyldige blandt jer ikke skal blive dømt sammen med den uretfærdige; og for at den skyldige blandt jer ikke skal undslippe; for jeg, Herren, har lovet jer en [a]krone af herlighed ved min højre hånd.

8 Derfor kan I, for så vidt som det viser sig, at I er overtrædere, ikke undslippe min vrede i jeres liv.

9 For så vidt som I bliver [a]forstødt på grund af overtrædelse, kan I ikke undslippe [b]Satans [c]pinsler førend forløsningens dag.

10 Og nu giver jeg jer fra selve denne stund magt til – hvis noget menneske, der er af ordenen, viser sig at være overtræder og ikke omvender sig fra det onde – da at overgive ham til Satans pinsler; og han skal ikke have magt til at [a]bringe ondt over jer.

11 Jeg anser det for víst; derfor giver jeg jer den befaling, at I skal organisere jer og tildele enhver sin [a]forvaltning;

12 så enhver kan aflægge regnskab over for mig for den forvaltning, som bliver tildelt ham.

13 For jeg anser det for nødvendigt, at jeg, Herren, stiller enhver til [a]regnskab som [b]forvalter over de jordiske velsignelser, som jeg har skabt og beredt for mine skabninger.

14 Jeg, Herren, har udspændt himlene og [a]bygget jorden, mine hænders [b]værk; og alt deri er mit.

15 Og det er min hensigt at sørge for mine hellige, for alt er mit.

16 Men det må nødvendigvis gøres på [a]min egen måde; og se, dette er den måde, hvorpå jeg, Herren, har bestemt, at der skal sørges for mine hellige: At de [b]fattige skal ophøjes, ved at de rige gøres ydmyge.

17 For [a]jorden er fuld, og der er nok og mere til; ja, jeg har beredt alt og har overladt det til menneskenes børn at [b]handle på egne vegne.

18 Hvis noget menneske derfor tager af den [a]overflod, som jeg har skabt, og ikke giver sin del deraf til de [b]fattige og trængende i overensstemmelse med mit evangeliums [c]lov, så skal han sammen med de ugudelige [d]slå øjnene op i helvede og være i pine.

19 Og se, sandelig siger jeg jer angående [a]ordenens ejendom:

20 Lad min tjener Sidney Rigdon få tildelt det sted, hvor han nu bor, og grunden, hvorpå garveriet ligger, som sin forvaltning til sit underhold, mens han arbejder i min vingård, sådan som jeg vil, når jeg giver ham befaling derom.

21 Og lad alt blive gjort i overensstemmelse med ordenens råd og ordenens fælles samtykke eller stemme, hvilken orden bor i Kirtlands land.

22 Og denne forvaltning og velsignelse overdrager jeg, Herren, til min tjener Sidney Rigdon som en velsignelse til ham og hans efterkommere efter ham.

23 Og jeg vil mangedoble velsignelserne til ham, for så vidt som han vil være ydmyg over for mig.

24 Og videre, lad min tjener Martin Harris som sin forvaltning få tildelt det stykke jord, som min tjener John Johnson fik i bytte for sin tidligere arvelod, til ham og hans efterkommere efter ham;

25 og for så vidt som han er trofast, vil jeg mangedoble velsignelserne til ham og hans efterkommere efter ham.

26 Og lad min tjener Martin Harris vie sine penge til forkyndelsen af mine ord, sådan som min tjener Joseph Smith jun. skal anvise.

27 Og videre, lad min tjener Frederick G. Williams få det sted, som han nu bor på.

28 Og lad min tjener Oliver Cowdery få den grund, der støder op til det hus, som skal blive til trykkeriet, hvilken er grund nummer et, og også den grund, som hans far bor på.

29 Og lad mine tjenere Frederick G. Williams og Oliver Cowdery få trykkeriet og alt, hvad dertil hører.

30 Og dette skal være den forvaltning, som skal tildeles dem.

31 Og for så vidt som de er trofaste, se, så skal jeg velsigne og mangedoble velsignelserne til dem.

32 Og dette er begyndelsen på den forvaltning, som jeg har tildelt dem, til dem og deres efterkommere efter dem.

33 Og for så vidt som de er trofaste, vil jeg mangedoble velsignelserne til dem og deres efterkommere efter dem, ja, en mangfoldighed af velsignelser.

34 Og videre, lad min tjener John Johnson få det hus, som han bor i, samt arvelodden, det hele, bortset fra det stykke jord, der er blevet sat til side til at [a]bygge mine huse på, og som hører til denne arvelod, og også de grunde, der er blevet udpeget til min tjener Oliver Cowdery.

35 Og for så vidt som han er trofast, vil jeg mangedoble velsignelserne til ham.

36 Og det er min vilje, at han skal sælge de grunde, der er blevet udstykket til opbygningen af mine helliges by, for så vidt som det bliver gjort bekendt for ham ved [a]Åndens røst og i overensstemmelse med ordenens råd og ved ordenens stemme.

37 Og dette er begyndelsen på den forvaltning, som jeg har tildelt ham som en velsignelse for ham og hans efterkommere efter ham.

38 Og for så vidt som han er trofast, vil jeg mangedoble en mængde velsignelser til ham.

39 Og videre, lad min tjener [a]Newel K. Whitney få tildelt de huse og den grund, hvor han nu er bosiddende, samt den grund og bygning, hvor der er købmandsforretning, og også den grund, der ligger på hjørnet syd for købmandsforretningen, og også den grund, hvorpå potaskebrænderiet ligger.

40 Og alt dette har jeg tildelt min tjener Newel K. Whitney som hans forvaltning, som en velsignelse til ham og hans efterkommere efter ham, til gavn for købmandsforretningen i min orden, som jeg har oprettet for min stav i Kirtlands land.

41 Ja, sandelig, dette er den forvaltning, som jeg har tildelt min tjener N.K. Whitney, ja, hele denne købmandsforretning, ham og hans [a]agent, og hans efterkommere efter ham.

42 Og for så vidt som han er trofast i at holde mine befalinger, som jeg har givet ham, vil jeg mangedoble velsignelserne til ham og hans efterkommere efter ham, ja, en mængde velsignelser.

43 Og videre, lad min tjener Joseph Smith jun. få tildelt den grund, som er blevet udstykket til at bygge mit hus på, og som er fyrre [a]målestokslængder lang og tolv bred, og også den arvelod, som hans far nu bor på;

44 og dette er begyndelsen på den forvaltning, som jeg har tildelt ham som en velsignelse over ham og over hans far.

45 For se, jeg har forbeholdt en arvelod til hans [a]far til hans underhold; derfor skal han regnes med i min tjener Joseph Smith jun.s hus.

46 Og jeg vil mangedoble velsignelserne til min tjener Joseph Smith jun.s hus, for så vidt som han er trofast, ja, en mængde velsignelser.

47 Og se, jeg giver jer den befaling angående Zion, at I ikke længere skal være bundet til jeres brødre i Zion som en forenet orden, andet end på denne måde:

48 Efter at I er blevet organiseret, skal I kaldes Den Forenede Orden i Zions [a]Stav i Byen Kirtland. Og jeres brødre skal, efter at de er blevet organiseret, kaldes Den Forenede Orden i Byen Zion.

49 Og de skal organiseres i deres egne navne og i deres eget navn; og de skal drive deres forretning i deres eget navn og i deres egne navne;

50 og I skal drive jeres forretning i jeres eget navn og i jeres egne navne.

51 Og jeg har befalet, at dette skal gøres til jeres frelse og også til deres frelse som følge af, at de er blevet [a]drevet ud og af det, der skal ske.

52 Eftersom [a]pagterne er blevet brudt ved overtrædelse, ved [b]begærlighed og falske ord,

53 bliver I derfor opløst som en forenet orden sammen med jeres brødre, så I fra denne stund ikke længere er bundet til dem, andet end på den måde, sådan som jeg har sagt, ved lån, sådan som man i denne orden bliver enige om i råd, sådan som jeres forhold tillader det, og som rådets stemme anviser.

54 Og videre, en befaling giver jeg jer angående jeres forvaltning, som jeg har tildelt jer:

55 Se, al denne ejendom er min, ellers er jeres tro forgæves, og I bliver anset for at være hyklere, og de pagter, som I har sluttet med mig, bliver brudt;

56 og hvis denne ejendom er min, da er I [a]forvaltere; ellers er I ikke forvaltere.

57 Men sandelig siger jeg jer: Jeg har udpeget jer til at være forvaltere over mit hus, ja, rigtige forvaltere.

58 Og med dette formål har jeg befalet jer at organisere jer, ja, at trykke [a]mine ord, fylden af mine skrifter, de åbenbaringer, som jeg har givet jer, og som jeg herefter fra tid til anden vil give jer –

59 med det formål at opbygge min kirke og mit rige på jorden og for at forberede mit folk til den [a]tid, da jeg skal [b]bo hos dem, hvilken er nær for hånden.

60 Og I skal berede jer et sted til et skatkammer og hellige det til mit navn.

61 Og I skal udpege én blandt jer til at tage vare på skatkammeret, og han skal ordineres til denne velsignelse.

62 Og der skal være et segl på skatkammeret, og alle de hellige ting skal indleveres til skatkammeret; og ingen blandt jer skal kalde det, eller nogen del af det, sit eget, for det skal tilhøre jer alle i fællesskab.

63 Og jeg giver jer det fra selve denne stund; og se nu til, at I går i gang og gør brug af den forvaltning, som jeg har tildelt jer, med undtagelse af de hellige ting, med det formål at trykke disse hellige ting, sådan som jeg har sagt.

64 Og udbyttet fra de hellige ting skal opbevares i skatkammeret, og der skal være et segl på det; og det må ikke bruges eller tages ud af skatkammeret af nogen, ej heller skal seglet, der skal sættes på det, løsnes, kun efter ordenens stemme eller efter befaling.

65 Og således skal I henlægge udbyttet af de hellige ting i skatkammeret til hellige formål.

66 Og dette skal kaldes Herrens hellige skatkammer; og der skal være et segl på det, så det kan være helligt og helliget Herren.

67 Og videre, der skal indrettes et andet skatkammer og udpeges en skatmester til at tage vare på skatkammeret, og der skal sættes et segl på det;

68 og alle penge, som I får ind fra jeres forvaltning ved at foretage forbedringer af den ejendom, som jeg har tildelt jer, det være sig af huse eller af jordlodder eller af kvæg eller af alt andet, undtagen de hellige skrifter, som jeg har forbeholdt til mig selv til hellige formål, skal kastes i skatkammeret så hurtigt, som I modtager penge, i hundreder eller i halvtredsere eller i tyvere eller i tiere eller i femmere.

69 Eller med andre ord, hvis nogen blandt jer får fem dollar, lad ham da kaste dem ind i skatkammeret; eller hvis han får ti eller tyve eller halvtreds eller hundrede, lad ham da gøre ligeså;

70 og lad ikke nogen blandt jer sige, at de er hans egne; for de skal ikke kaldes hans, ej heller nogen del af dem.

71 Og ingen del af dem skal bruges eller tages ud af skatkammeret, andet end ved ordenens stemme og med fælles samtykke.

72 Og dette skal være ordenens stemme og fælles samtykke, at hvis nogen blandt jer siger til skatmesteren: Jeg har behov for så og så meget som hjælp for mig i min forvaltning –

73 om det er fem dollar, eller om det er ti dollar eller tyve eller halvtreds eller hundrede, så skal skatmesteren give ham den sum, som han forlanger som hjælp for ham i sin forvaltning –

74 indtil han måtte vise sig at være overtræder, og det tydeligt bliver gjort klart for ordenens råd, at han er en utro og [a]uklog forvalter.

75 Men så længe han fuldt ud er en del af fællesskabet og er trofast og klog i sin forvaltning, skal dette være et tegn til skatmesteren om, at skatmesteren ikke må afslå.

76 Men i tilfælde af overtrædelse skal skatmesteren underlægges ordenens råd og stemme.

77 Og i tilfælde af at skatmesteren viser sig at være en utro og en uklog forvalter, skal han underlægges rådets og ordenens stemme og skal fjernes fra sin plads, og en [a]anden skal udpeges i hans sted.

78 Og videre, sandelig siger jeg jer angående jeres gæld: Se, det er min vilje, at I [a]betaler al jeres [b]gæld.

79 Og det er min vilje, at I [a]ydmyger jer over for mig og får denne velsignelse ved jeres [b]flid og ydmyghed og troens bøn.

80 Og for så vidt som I er flittige og ydmyge og udøver [a]troens bøn, se, da vil jeg blødgøre deres hjerte, dem som I er i gæld til, indtil jeg sender jer midler til jeres udfrielse.

81 Skriv derfor hastigt til New York, og skriv i overensstemmelse med det, som skal blive dikteret af min [a]Ånd, så vil jeg blødgøre hjertet på dem, som I er i gæld til, så det bliver fjernet fra deres sind at bringe trængsel over jer.

82 Og for så vidt som I er [a]ydmyge og trofaste og påkalder mit navn, se, da vil jeg give jer [b]sejr.

83 Jeg giver jer det løfte, at I denne ene gang skal blive udfriet af jeres trældom.

84 For så vidt som I får mulighed for at låne penge, flere hundrede, eller tusinde, lige indtil I har lånt nok til at kunne udfri jer af trældom, så er det jeres privilegium.

85 Og stil denne ene gang den ejendom, som jeg har lagt i jeres hænder, som sikkerhed ved at give jeres navne med fælles samtykke eller på anden måde, som det synes jer bedst.

86 Jeg giver jer dette privilegium denne ene gang; og se, hvis I i overensstemmelse med mine befalinger skrider til at gøre det, som jeg har forelagt jer, så er alt dette mit, og I er mine forvaltere, og mesteren vil ikke tillade, at nogen bryder ind i hans hus. Således er det. Amen.

- ◀1a
L&P 78:3-15. GS Forenede orden.

- ◀4a
GS Begære.

- ◀6a
Gal 6:7-9.

- ◀7a
Es 62:3; L&P 76:56. GS Herlighed.

- ◀9a
GS Udelukkelse.

- ◀b
GS Djævelen.

- ◀c
L&P 82:21.

- ◀10a
L&P 109:25-27.

- ◀11a
L&P 42:32. GS Forvalter, forvaltning.

- ◀13a
GS Ansvarlighed.

- ◀b
L&P 72:3-5, 16-22.

- ◀14a
Es 42:5; 45:12. GS Skabe.

- ◀b
Sl 19:1; 24:1.

- ◀16a
L&P 105:5. GS Velfærd.

- ◀b
1 Sam 2:7-8; Luk 1:51-53; L&P 88:17.

- ◀17a
L&P 59:16-20. GS Jorden.

- ◀b
GS Handlefrihed.

- ◀18a
Luk 3:11; Jak 2:15-16.

- ◀b
L&P 42:30.

- ◀c
Ordsp 14:21; Mosi 4:26; L&P 52:40.

- ◀d
Luk 16:20-31.

- ◀19a
GS Forenede orden.

- ◀34a
L&P 94:3, 10.

- ◀36a
GS Åbenbaring.

- ◀39a
GS Whitney, Newel K.

- ◀41a
L&P 84:112-113.

- ◀43a
En »målestokslængde« svarer til godt og vel 5 meter.

- ◀45a
L&P 90:20. GS Smith, Joseph, sen.

- ◀48a
L&P 82:13; 94:1; 109:59. GS Stav.

- ◀51a
L&P 109:47.

- ◀52a
GS Pagt.

- ◀b
GS Begære.

- ◀56a
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀58a
GS Joseph Smiths Oversættelse (JSO).

- ◀59a
GS Tusindårsriget.

- ◀b
L&P 1:35-36; 29:9-11.

- ◀74a
Luk 16:1-12.

- ◀77a
L&P 107:99-100.

- ◀78a
L&P 42:54.

- ◀b
GS Gæld.

- ◀79a
GS Ydmyg.

- ◀b
GS Flid.

- ◀80a
Jak 5:15.

- ◀81a
GS Helligånden.

- ◀82a
Luk 14:11; L&P 67:10.

- ◀b
L&P 103:36.

AFSNIT 105

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith ved Fishing River, Missouri, den 22. juni 1834. Under profetens ledelse var hellige fra Ohio og andre områder marcheret til Missouri i en ekspedition, der senere blev kendt som Zions hær. Deres formål var at ledsage de fordrevne hellige fra Missouri tilbage til deres landområder i Jackson County. Indbyggere i Missouri, der tidligere havde forfulgt de hellige, frygtede gengældelse fra Zions hær og foretog forebyggende angreb på nogle af de hellige, der havde bosat sig i Clay County, Missouri. Efter at guvernøren for Missouri havde tilbagekaldt sit løfte om at støtte de hellige, modtog Joseph Smith denne åbenbaring.

1-5: Zion skal opbygges ved overholdelse af den celestiale lov. 6-13: Genrejsningen af Zion bliver udskudt en kort tid. 14-19: Herren vil udkæmpe Zions slag. 20-26: De hellige skal være vise og ikke prale af deres mægtige gerninger, når de samles. 27-30: Der skal opkøbes jordlodder i Jackson og de tilstødende amter. 31-34: Ældsterne skal modtage en begavelse i Herrens hus i Kirtland. 35-37: Hellige, som er både kaldet og udvalgt, skal blive helliggjort. 38-41: De hellige skal rejse et fredsbanner for verden.

1 Sandelig siger jeg til jer, som har forsamlet jer, så I kan lære min vilje at kende angående [a]genrejsningen af mit plagede folk:

2 Se, jeg siger jer: Var det ikke for mit folks [a]overtrædelser – jeg taler om kirken og ikke om de enkelte medlemmer – så kunne de allerede nu være blevet genrejst.

3 Men se, de har ikke lært at være lydige mod det, som jeg krævede af deres hænder, men er fulde af al slags ondt og [a]giver ikke, sådan som det sømmer sig for hellige, af deres gods til de fattige og plagede blandt dem

4 og er ikke [a]forenede i overensstemmelse med den enighed, som kræves af det celestiale riges lov;

5 og [a]Zion kan ikke opbygges, [b]medmindre det sker efter principperne i det [c]celestiale riges lov; ellers kan jeg ikke tage hende til mig.

6 Og mit folk må nødvendigvis [a]revses, indtil de har lært [b]lydighed, om nødvendigt ved det, som de lider.

7 Jeg taler ikke om dem, som er blevet udpeget til at lede mit folk, og som er de [a]fremmeste ældster i min kirke, for de er ikke alle under denne fordømmelse,

8 men jeg taler om mine menigheder ude omkring – der er mange, der vil sige: Hvor er deres Gud? Se, han vil udfri dem i nødens stund, ellers vil vi ikke drage op til Zion, men beholde vore penge.

9 På grund af mit folks [a]overtrædelser anser jeg det derfor for nødvendigt, at mine ældster skal vente en kort tid på genrejsningen af Zion –

10 så de selv må blive forberedt, og så mit folk må blive undervist mere fuldkomment og få erfaring og mere fuldkomment lære deres [a]pligt og det, som jeg kræver af deres hænder, at kende.

11 Og dette kan ikke ske, førend mine [a]ældster er blevet [b]begavet med kraft fra det høje.

12 For se, jeg har beredt en [a]stor begavelse og velsignelse, som skal blive udøst over dem, for så vidt som de er trofaste og fortsætter med at være ydmyge over for mig.

13 Derfor anser jeg det for nødvendigt, at mine ældster skal vente en kort tid på genrejsningen af Zion.

14 For se, jeg kræver ikke af deres hænder, at de skal udkæmpe Zions slag; for det, som jeg sagde i en tidligere befaling, det vil jeg opfylde: Jeg vil [a]udkæmpe jeres slag.

15 Se, [a]ødelæggeren har jeg sendt ud for at udrydde og ødelægge mine fjender; og om ikke mange år skal de ikke være tilbage til at besmitte min arvelod og til at [b]bespotte mit navn i de områder, som jeg har [c]helliget til indsamlingen af mine hellige.

16 Se, jeg har befalet min tjener Joseph Smith jun. at sige til [a]mit hus’ styrke, nemlig, mine krigere, mine unge mænd og de midaldrende, at de skal samle sig for at genrejse mit folk og nedrive mine fjenders tårne og sprede deres [b]udkigsposter;

17 men mit hus’ styrke har ikke givet agt på mine ord.

18 Men for så vidt som der er nogen, der har givet agt på mine ord, har jeg beredt en velsignelse og en [a]begavelse til dem, hvis de forbliver trofaste.

19 Jeg har hørt deres bønner og vil antage deres offer; og jeg anser det for nødvendigt, at de skulle blive bragt hertil, for at deres [a]tro kunne blive prøvet.

20 Og se, sandelig siger jeg jer: Den befaling giver jeg jer, at så mange, som er kommet herop, og som kan blive i egnen heromkring, lad dem blive;

21 og de, som ikke kan blive, som har familier østpå, lad dem blive en kort tid, sådan som min tjener Joseph skal anvise dem;

22 for jeg vil rådgive ham i denne sag, og alt, hvad han end anviser dem, skal blive opfyldt.

23 Og lad hele mit folk, som bor i egnene heromkring, være meget trofaste og bønlige og ydmyge over for mig og ikke åbenbare det, som jeg har åbenbaret for dem, førend jeg anser det for víst, at det skal blive åbenbaret.

24 Tal ikke om straffedomme, [a]pral ej heller af tro eller af mægtige gerninger, men saml jer med omtanke, så mange i én egn som det kan lade sig gøre, i forenelighed med folkets følelser;

25 og se, jeg vil give jer yndest og nåde i deres øjne, så I kan hvile i [a]fred og tryghed, mens I siger til folket: Øv ret og retfærdighed mod os i overensstemmelse med loven, og gør uretten mod os god igen.

26 Se nu, jeg siger jer, mine venner: På denne måde kan I finde yndest i folkets øjne, indtil Israels [a]hær bliver meget stor.

27 Og jeg vil fra tid til anden blødgøre folkets hjerte, ligesom jeg gjorde med [a]Faraos hjerte, indtil min tjener Joseph Smith jun. og mine ældster, som jeg har udpeget, får tid til at samle mit hus’ styrke

28 og til at få sendt [a]vise mænd ud til at opfylde det, som jeg har befalet angående [b]opkøbet af alle de jordlodder i Jackson County, som kan købes op, og i de tilstødende amter deromkring.

29 For det er min vilje, at disse jordlodder skal købes op; og efter at de er blevet købt op, at mine hellige da skal tage dem i besiddelse i overensstemmelse med [a]indvielseslovene, som jeg har givet.

30 Og efter at disse jordlodder er blevet købt op, vil jeg regne [a]Israels hære for skyldfri med hensyn til at sætte sig i besiddelse af deres egne jordlodder, som de tidligere har købt for deres penge og for at nedrive mine fjenders tårne, som måtte findes på dem, og at sprede deres udkigsposter og [b]hævne mig på mine fjender indtil det tredje og fjerde slægtled efter dem, som hader mig.

31 Men lad først min hær blive meget stor, og lad den blive [a]helliggjort over for mig, så den må blive skøn som solen og klar som [b]månen, og så hendes faner må blive skrækindjagende for alle folkeslag,

32 så denne verdens riger må blive nødsaget til at anerkende, at Zions rige virkelig er vor Guds og hans Kristi [a]rige, lad os derfor [b]underkaste os hendes love.

33 Sandelig siger jeg jer: Jeg anser det for nødvendigt, at min kirkes fremmeste ældster skal modtage deres [a]begavelse fra det høje i mit hus, som jeg har befalet bygget til mit navn i Kirtlands land.

34 Og lad de befalinger, som jeg har givet angående Zion og hendes [a]lov, blive udført og fuldbyrdet efter hendes genrejsning.

35 Der har været en dag, hvor folk blev [a]kaldet, men tiden er kommet, hvor folk bliver udvalgt; og lad dem blive udvalgt, som er [b]værdige.

36 Og det skal blive tilkendegivet for min tjener ved Åndens røst, hvem der er [a]udvalgt, og de skal blive [b]helliggjort.

37 Og for så vidt som de følger det [a]råd, som de får, skal de efter mange dage få magt til at udføre alt det, der vedrører Zion.

38 Og videre siger jeg jer: Ret anmodning om fred, ikke kun til de mennesker, som har slået jer, men også til alle mennesker;

39 og rejs et [a]fredsbanner, og udsted en fredsproklamation til jordens ender;

40 og indgiv fredsforslag til dem, som har slået jer, i overensstemmelse med røsten fra den Ånd, som er i jer, så skal [a]alt virke sammen til gavn for jer.

41 Vær derfor trofaste; og se, [a]jeg er med jer helt til enden. Således er det. Amen.

- ◀1a
L&P 100:13.

- ◀2a
L&P 104:4-5, 52.

- ◀3a
ApG 5:1-11; L&P 42:30. GS Indvielsesloven.

- ◀4a
L&P 78:3-7.

- ◀5a
GS Zion.

- ◀b
L&P 104:15-16.

- ◀c
L&P 88:22.

- ◀6a
L&P 95:1-2. GS Revselse.

- ◀b
GS Lydighed.

- ◀7a
L&P 20:2-3.

- ◀9a
L&P 103:4.

- ◀10a
GS Pligt.

- ◀11a
GS Ældste.

- ◀b
L&P 38:32; 95:8. GS Begavelse.

- ◀12a
L&P 110.

- ◀14a
Jos 10:12-14; Es 49:25; L&P 98:37.

- ◀15a
L&P 1:13-14.

- ◀b
L&P 112:24-26. GS Bespottelse.

- ◀c
L&P 84:3-4; 103:35.

- ◀16a
L&P 101:55; 103:22, 30.

- ◀b
GS Vogte, vægter.

- ◀18a
L&P 110:8-10.

- ◀19a
GS Tro.

- ◀24a
L&P 84:73. GS Stolthed.

- ◀25a
GS Fred.

- ◀26a
Joel 2:11.

- ◀27a
1 Mos 47:1-12.

- ◀28a
L&P 101:73.

- ◀b
L&P 42:35-36.

- ◀29a
L&P 42:30. GS Forenede orden; Indvielsesloven.

- ◀30a
L&P 35:13-14; 101:55; 103:22, 26.

- ◀b
L&P 97:22.

- ◀31a
GS Helliggørelse.

- ◀b
Højs 6:10; L&P 5:14; 109:73.

- ◀32a
Åb 11:15. GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀b
GS Styre.

- ◀33a
L&P 95:8-9. GS Begavelse.

- ◀34a
DVS L&P 42 er kendt som Herrens lov.

- ◀35a
GS Kalde, kaldet af Gud.

- ◀b
GS Værdig.

- ◀36a
L&P 95:5. GS Udvælge, vælge.

- ◀b
GS Helliggørelse.

- ◀37a
GS Råd.

- ◀39a
GS Banner; Fred.

- ◀40a
Rom 8:28; L&P 90:24; 100:15.

- ◀41a
Matt 28:19-20.

AFSNIT 106

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 25. november 1834. Denne åbenbaring er stilet til Warren A. Cowdery, storebror til Oliver Cowdery.

1-3: Warren A. Cowdery bliver kaldet til lokal, præsiderende embedsmand. 4-5: Det andet komme skal ikke overraske lysets børn som en tyv. 6-8: Store velsignelser følger trofast tjeneste i kirken.

1 Det er min vilje, at min tjener Warren A. Cowdery skal udpeges og ordineres til præsiderende højpræst over min kirke i landet [a]Freedom og egnene deromkring

2 og skal prædike mit evigtvarende evangelium og opløfte sin røst og advare folket, ikke kun på sit eget sted, men i de tilstødende amter,

3 og vie hele sin tid til dette høje og hellige kald, som jeg nu giver ham, idet han flittigt [a]søger [b]Himmeriget og dets retfærdighed, så skal alt, hvad der er nødvendigt, gives i tilgift dertil; for [c]arbejderen er sin løn værd.

4 Og videre, sandelig siger jeg jer: [a]Herrens komme [b]nærmer sig, og den overrasker verden som en [c]tyv om natten –

5 bind derfor op om lænderne, så I kan være [a]lysets børn, så skal den dag ikke [b]overraske jer som en tyv.

6 Og videre, sandelig siger jeg jer: Der var glæde i himlen, da min tjener Warren bøjede sig for mit scepter og tog afstand fra menneskers listige gerninger.

7 Velsignet er derfor min tjener Warren, for jeg vil vise ham barmhjertighed, og på trods af hans hjertes [a]forfængelighed vil jeg løfte ham op, for så vidt som han ydmyger sig over for mig.

8 Og jeg vil skænke ham [a]nåde og tillid, hvorved han kan stå; og hvis han vedbliver med at være et troværdigt vidne og et lys for kirken, har jeg beredt en krone for ham i [b]min Faders boliger. Således er det. Amen.

- ◀1a
DVS byen Freedom i New York og omegn.

- ◀3a
Matt 6:33.

- ◀b
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀c
Matt 10:10; L&P 31:5.

- ◀4a
Jak 5:8.

- ◀b
GS Sidste dage.

- ◀c
1 Thess 5:2.

- ◀5a
GS Lys, Kristi lys.

- ◀b
Åb 16:15.

- ◀7a
GS Stolthed.

- ◀8a
GS Nåde.

- ◀b
Joh 14:2; Eter 12:32-34; L&P 59:2; 76:111; 81:6; 98:18.

AFSNIT 107

Åbenbaring om præstedømmet givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio omkring april 1835. Selv om denne åbenbaring blev nedskrevet i 1835 bekræfter historiske optegnelser, at hovedparten af versene 60 til og med 100 indeholder en åbenbaring, der blev givet gennem Joseph Smith den 11. november 1831. Dette afsnit var relateret til organiseringen af de Tolv Apostles Kvorum i februar og marts 1835. Profeten gav den formentlig i nærvær af de, der gjorde sig parate til at tage af sted på deres første mission som kvorum den 3. maj 1835.

1-6: Der er to præstedømmer: det melkisedekske og det aronske. 7-12: De, der bærer det melkisedekske præstedømme, har magt til at virke i alle embeder i kirken. 13-17: Biskoprådet præsiderer over det aronske præstedømme, som forretter de ydre ordinancer. 18-20: Det melkisedekske præstedømme besidder nøglerne til alle åndelige velsignelser; det aronske præstedømme besidder nøglerne til englebetjening. 21-38: Det Første Præsidentskab, De Tolv og De Halvfjerds udgør de præsiderende kvorummer, hvis beslutninger skal træffes i enighed og retfærdighed. 39-52: Den patriarkalske orden fra Adam til Noa fremsættes. 53-57: De fordums hellige samledes i Adam-ondi-Ahman, og Herren viste sig for dem. 58-67: De Tolv skal bringe orden blandt kirkens ledere. 68-76: Biskopper tjener som almindelige dommere i Israel. 77-84: Det Første Præsidentskab og De Tolv udgør den højeste retsinstans i kirken. 85-100: Præstedømmets præsidenter leder deres respektive kvorummer.

1 Der er i kirken to præstedømmer, nemlig det [a]melkisedekske og det [b]aronske, som omfatter det levitiske præstedømme.

2 Årsagen til, at det første kaldes det melkisedekske præstedømme, er, at [a]Melkisedek var så stor en højpræst.

3 Før hans tid blev det kaldt det hellige præstedømme efter Guds Søns [a]orden.

4 Men for, af respekt eller [a]ærbødighed for det allerhøjeste væsens navn, at undgå en for hyppig gentagelse af hans navn, kaldte de, kirken i fordums tid, dette præstedømme efter Melkisedek, eller det melkisedekske præstedømme.

5 Alle andre beføjelser og embeder i kirken er [a]tillæg til dette præstedømme.

6 Men der er to opdelinger eller hovedinddelinger: Den ene er det melkisedekske præstedømme, og den anden er det aronske, eller [a]levitiske, præstedømme.

7 Embedet som [a]ældste hører under Melkisedeks præstedømme.

8 Det melkisedekske præstedømme besidder retten til at præsidere og har magt og [a]myndighed over alle embeder i kirken i alle verdens tidsaldre til at forvalte det åndelige.

9 [a]Præsidentskabet for det høje præstedømme efter Melkisedeks orden har ret til at virke i alle embederne i kirken.

10 [a]Højpræster af det melkisedekske præstedømmes orden har [b]ret til at virke i deres eget embede under ledelse af præsidentskabet, hvad angår forvaltningen af det, der er åndeligt, og også i embedet som ældste, præst (af den levitiske orden), lærer, diakon og medlem.

11 En ældste har ret til at virke i højpræstens sted, når en sådan ikke er til stede.

12 Højpræsten og ældsten skal forvalte det åndelige i overensstemmelse med kirkens pagter og befalinger; og de har ret til at virke i alle disse embeder i kirken, når der ikke er nogen højere autoriteter til stede.

13 Det andet præstedømme kaldes [a]Arons præstedømme, fordi det blev overdraget [b]Aron og hans efterkommere gennem alle deres slægter.

14 Årsagen til, at det kaldes det mindre præstedømme, er, at det er et [a]tillæg til det større, eller det melkisedekske, præstedømme og har magt til at forrette ydre ordinancer.

15 [a]Biskoprådet udgør præsidentskabet for dette præstedømme og besidder nøglerne eller myndigheden til dette.

16 Ingen mand har en lovfæstet ret til dette embede, til at besidde nøglerne til dette præstedømme, medmindre han er en [a]bogstavelig efterkommer af Aron.

17 Men eftersom en højpræst i det melkisedekske præstedømme har myndighed til at virke i alle de mindre embeder, kan han virke i embedet som biskop, når der ikke kan findes nogen bogstavelig efterkommer af Aron, forudsat at han bliver kaldet og indsat og [a]ordineret til denne magt under hænderne på [b]præsidentskabet for det melkisedekske præstedømme.

18 Det højere, eller det melkisedekske, præstedømmes magt og myndighed er at besidde [a]nøglerne til alle de åndelige velsignelser i kirken –

19 at have det privilegium at modtage [a]Himmerigets hemmeligheder, at få himlene åbnet for sig, at nyde fællesskab med den Førstefødtes [b]almindelige forsamling og menighed og at nyde Gud Faderens og Jesu, den nye pagts [c]formidlers, fællesskab og nærvær.

20 Det mindre, eller det aronske, præstedømmes magt og myndighed er at besidde [a]nøglerne til englebetjening og at forrette de ydre [b]ordinancer, evangeliets bogstav, [c]omvendelsesdåb til [d]syndernes forladelse i overensstemmelse med pagterne og befalingerne.

21 Der må nødvendigvis være præsidenter, eller præsiderende embedsmænd, som fremstår af eller udpeges fra eller blandt dem, der er blevet ordineret til de forskellige embeder i disse to præstedømmer.

22 Fra det [a]melkisedekske præstedømme skal tre [b]præsiderende højpræster, som er udvalgt af gruppen, udpeget og ordineret til dette embede og [c]opretholdt ved kirkens tillid, tro og bøn, udgøre et kvorum, som er præsidentskabet for kirken.

23 De [a]tolv omrejsende rådsmedlemmer er kaldet til at være de tolv [b]apostle, eller særlige vidner om Kristi navn i hele verden – og adskiller sig derved fra andre embedsmænd i kirken med hensyn til pligterne i deres kald.

24 Og de udgør et kvorum, der, hvad myndighed og magt angår, er jævnbyrdigt med de tre føromtalte præsidenter.

25 De [a]halvfjerds er også kaldet til at prædike evangeliet og til at være særlige vidner for ikke-jøderne og i hele verden – og adskiller sig derved fra andre embedsmænd i kirken med hensyn til pligterne i deres kald.

26 Og de udgør et kvorum, der, hvad myndighed angår, er jævnbyrdigt med den, som de netop omtalte tolv særlige vidner eller apostle har.

27 Og enhver beslutning, som træffes af et af disse kvorummer, skal træffes ved enstemmighed, det vil sige, at hvert medlem i det pågældende kvorum skal være enig i dets beslutninger, for at give deres beslutninger samme kraft eller gyldighed i forhold til hinanden –

28 et flertal kan udgøre et kvorum, når omstændighederne gør det umuligt, at det kan være anderledes –

29 medmindre dette er tilfældet, er deres beslutninger ikke berettiget til de samme velsignelser som de beslutninger, der fordum blev truffet af et kvorum af tre præsidenter, som var ordineret til præstedømmet efter Melkisedeks orden og var retfærdige og hellige mænd.

30 De beslutninger, der træffes af disse kvorummer eller af et af dem, skal træffes i al [a]retfærdighed, i hellighed og hjertets ydmyghed, sagtmodighed og langmodighed og i tro og [b]dyd og kundskab, mådeholdenhed, tålmodighed, gudsfrygt, broderlig venlighed og næstekærlighed;

31 for løftet er, at hvis dette findes hos dem i rigt mål, skal de ikke være [a]ufrugtbare med hensyn til kundskaben om Herren.

32 Og i tilfælde af at nogen beslutning i disse råd træffes i uretfærdighed, kan den fremlægges for en fælles forsamling bestående af de forskellige kvorummer, som udgør kirkens åndelige autoriteter; derudover kan deres beslutning ikke ankes.

33 De tolv er et omrejsende præsiderende højråd, der skal virke i Herrens navn under ledelse af kirkens præsidentskab i overensstemmelse med himlens forordning og opbygge kirken og styre alle dens anliggender blandt alle folkeslag, først for [a]ikke-jøderne og derefter for jøderne.

34 De halvfjerds skal handle i Herrens navn under de [a]tolvs, eller det omrejsende højråds, ledelse med hensyn til at opbygge kirken og styre alle dens anliggender blandt alle folkeslag, først for ikke-jøderne og derefter for jøderne –

35 idet de tolv er blevet udsendt og besidder nøglerne til at kunne åbne døren ved at forkynde Jesu Kristi evangelium, og det først for ikke-jøderne og derefter for jøderne.

36 De stående [a]højråd i Zions stave udgør et kvorum, der, hvad angår myndighed med hensyn til kirkens anliggender, i alle beslutninger er jævnbyrdigt med det kvorum, som udgøres af præsidentskabet, eller med det omrejsende højråd.

37 Højrådet i Zion udgør et kvorum, der, hvad angår myndighed med hensyn til kirkens anliggender, i alle sine beslutninger er jævnbyrdig med de råd, der udgøres af de tolv i Zions stave.

38 Når det omrejsende højråd har brug for hjælp, er det dets pligt at rette anmodning til de [a]halvfjerds, frem for til nogen anden, om at udfylde de forskellige kald til at prædike og forvalte evangeliet.

39 Det er de tolvs pligt at ordinere [a]evangelister i alle store grene af kirken, sådan som det skal blive udpeget for dem ved åbenbaring.

40 Denne præstedømmeorden blev oprettet sådan, at det skulle gives videre fra far til søn og tilhører med rette de bogstavelige efterkommere af den udvalgte slægtslinje, til hvem løfterne blev givet.

41 Denne orden blev indstiftet i [a]Adams dage og blev overdraget fra [b]slægtled til slægtled på følgende måde:

42 Fra Adam til [a]Set, der blev ordineret af Adam i en alder af niogtres år og blev velsignet af ham tre år før hans (Adams) død og fik det løfte af Gud gennem sin far, at hans efterslægt skulle være Herrens udvalgte, og at de skulle blive bevaret indtil jordens ende,

43 fordi han (Set) var en [a]fuldkommen mand, og hans [b]udseende var nøjagtig som hans fars udseende, således at han på alle måder syntes at være sin far lig og kun kunne skelnes fra ham ved sin alder.

44 Enosh blev ordineret under Adams hånd i en alder af et hundrede og fireogtredive år og fire måneder.

45 Gud talte til Kenan i ørkenen, da denne var i sin alders fyrretyvende år; og han mødte Adam, mens han var på vej til stedet Shedolamak. Han var syvogfirs år gammel, da han modtog sin ordination.

46 Mahalal’el var fire hundrede og niogtres år og syv dage gammel, da han blev ordineret under Adams hånd, og han blev også velsignet af ham.

47 Jered var to hundrede år gammel, da han blev ordineret under Adams hånd, og blev også velsignet af ham.

48 [a]Enok var femogtyve år gammel, da han blev ordineret under Adams hånd; og han var femogtres, og da velsignede Adam ham.

49 Og han så Herren, og han vandrede med ham og var bestandig for hans ansigt; og han [a]vandrede med Gud i tre hundrede og femogtres år, hvilket betyder, at han var fire hundrede og tredive år gammel, da han blev [b]forvandlet.

50 [a]Metusalem var et hundrede år gammel, da han blev ordineret under Adams hånd.

51 Lemek var toogtredive år gammel, da han blev ordineret under Sets hånd.

52 [a]Noa var ti år gammel, da han blev ordineret under Metusalems hånd.

53 Tre år før sin død kaldte Adam Set, Enosh, Kenan, Mahalal’el, Jered, Enok og Metusalem, som alle var [a]højpræster, sammen med den rest af sin efterslægt, som var retfærdige, ind i [b]Adam-ondi-Ahmans dal og gav dem dér sin sidste velsignelse.

54 Og Herren viste sig for dem, og de rejste sig og priste [a]Adam og kaldte ham [b]Mikael, fyrsten, ærkeenglen.

55 Og Herren ydede Adam trøst og sagde til ham: Jeg har sat dig til at stå i spidsen – en mængde folkeslag skal nedstamme fra dig, og du skal for evigt være [a]fyrste over dem.

56 Og Adam rejste sig midt i forsamlingen, og til trods for at han var nedbøjet af alder, [a]forudsagde han, fyldt af Helligånden, alt, hvad der skulle ske hans efterslægt indtil det sidste slægtled.

57 Dette blev alt sammen skrevet i Enoks bog, og der skal aflægges vidnesbyrd om det, når tiden er inde.

58 Det er også de [a]tolvs pligt at [b]ordinere og bringe orden blandt alle de andre embedsmænd i kirken i overensstemmelse med den åbenbaring, som lyder:

59 Til Kristi kirke i Zions land som tillæg til [a]kirkelovene angående kirkens anliggender:

60 Sandelig siger jeg jer, siger Hærskarers Herre: Der må nødvendigvis være [a]præsiderende ældster til at præsidere over dem, der bærer embedet som ældste;

61 og også [a]præster til at præsidere over dem, der bærer embedet som præst;

62 og på tilsvarende måde også lærere til at [a]præsidere over dem, der bærer embedet som lærer; og også diakonerne –

63 altså fra diakon til lærer og fra lærer til præst og fra præst til ældste, hver især sådan som de er blevet udpeget i overensstemmelse med kirkens pagter og befalinger.

64 Dernæst kommer det høje præstedømme, som er det største af alle.

65 Derfor må det nødvendigvis være således, at der bliver udpeget en fra det høje præstedømme til at præsidere over præstedømmet, og han skal kaldes præsident for kirkens høje præstedømme;

66 eller med andre ord, den [a]præsiderende højpræst for kirkens høje præstedømme.

67 Fra ham kommer forrettelsen af ordinancer og velsignelser til kirken ved [a]håndspålæggelse.

68 Derfor er embedet som biskop ikke jævnbyrdig med det, for embedet som [a]biskop består i at forvalte alt det timelige;

69 ikke desto mindre skal en biskop udvælges blandt det [a]høje præstedømme, medmindre han er en [b]bogstavelig efterkommer af Aron;

70 for medmindre han er en bogstavelig efterkommer af Aron, kan han ikke besidde nøglerne til dette præstedømme.

71 Dog kan en højpræst, det vil sige af Melkisedeks orden, indsættes til at forvalte timelige anliggender, idet han får kundskab om dem ved sandhedens Ånd;

72 og også til at være [a]dommer i Israel, til at tage sig af kirkens anliggender og til at sidde til doms over overtrædere på baggrund af vidneudsagn, som de skal forelægges ham i overensstemmelse med lovene, med hjælp fra sine rådgivere, som han har udvalgt eller udvælger blandt kirkens ældster.

73 Dette er den pligt, der påhviler en biskop, som ikke er en bogstavelig efterkommer af Aron, men som er blevet ordineret til det høje præstedømme efter Melkisedeks orden.

74 Således skal han være dommer, ja, en almindelig dommer blandt Zions indbyggere, eller i en af Zions stave, eller i en hvilken som helst af kirkens grene, hvor han bliver indsat til denne tjenestegerning, indtil Zions grænser bliver udvidet, og det bliver nødvendigt at have andre biskopper eller dommere i Zion eller andetsteds.

75 Og for så vidt som der bliver udpeget andre biskopper, skal de handle i dette embede.

76 Men en bogstavelig efterkommer af Aron har en lovfæstet ret til at præsidere over dette præstedømme, til [a]nøglerne til denne tjenestegerning, til at handle uafhængigt i embedet som biskop uden rådgivere, bortset fra det tilfælde hvor en præsident for det høje præstedømme efter Melkisedeks orden er under tiltale, og til at kunne sidde som dommer i Israel.

77 Og den beslutning, der træffes af et af disse råd, skal være i overensstemmelse med befalingen, som lyder:

78 Videre, sandelig siger jeg jer: Kirkens vigtigste anliggender og kirkens [a]vanskeligste sager skal, for så vidt som der ikke er tilfredshed med biskoppens eller dommernes beslutning, overdrages til og bringes op for kirkens råd, for [b]præsidentskabet for det høje præstedømme.

79 Og præsidentskabet for det høje præstedømmes råd skal have magt til at indkalde andre højpræster, ja tolv, til at bistå som rådgivere; og således skal præsidentskabet for det høje præstedømme og dets rådgivere have magt til at træffe en afgørelse ud fra vidneudsagn i overensstemmelse med kirkens love.

80 Og efter at denne afgørelse er truffet, skal det ikke mere bringes i erindring over for Herren; for dette er det højeste råd i Guds kirke og den endelige beslutning, hvad angår tvister om åndelige sager.

81 Der er ikke nogen person, der tilhører kirken, som ikke er underlagt dette kirkeråd.

82 Og for så vidt som en præsident for det høje præstedømme overtræder, skal han bringes i erindring over for kirkens almindelige råd, som skal bistås af tolv rådgivere fra det høje præstedømme.

83 Og deres beslutning vedrørende ham skal afslutte tvisterne om ham.

84 Således skal alle være underlagt Guds [a]retfærdighed og love, så alt må ske i orden og i højtidelighed over for ham i overensstemmelse med sandhed og retfærdighed.

85 Og videre, sandelig siger jeg jer: Den pligt, der påhviler en præsident over embedet som [a]diakon, er at præsidere over tolv diakoner, at sidde i råd med dem og at [b]lære dem deres pligt, således at de opbygger hinanden, sådan som det er blevet givet ifølge pagterne.

86 Og videre, den pligt, der påhviler præsidenten over embedet som [a]lærer, er at præsidere over fireogtyve af lærerne og at sidde i råd med dem, at lære dem pligterne i deres embede, sådan som de er givet i pagterne.

87 Videre, den pligt, der påhviler præsidenten for Arons præstedømme, er at præsidere over otteogfyrre [a]præster og sidde i råd med dem, for at lære dem pligterne i deres embede, sådan som de er givet i pagterne –

88 denne præsident skal være [a]biskop; for dette er en af pligterne i dette præstedømme.

89 Videre, den pligt, der påhviler præsidenten over embedet som [a]ældste, er at præsidere over seksoghalvfems ældster og at sidde i råd med dem og at undervise dem i overensstemmelse med pagterne.

90 Dette præsidentskab adskiller sig fra det over halvfjerdserne og er beregnet for dem, der ikke [a]rejser rundt i hele verden.

91 Og videre, den pligt, der påhviler præsidenten over embedet i det høje præstedømme, er at [a]præsidere over hele kirken og at være ligesom [b]Moses –

92 se, her er visdom; ja, at være [a]seer, [b]åbenbarer, oversætter og [c]profet, idet han har alle de [d]gaver fra Gud, som han skænker kirkens overhoved.

93 Og det er i overensstemmelse med det syn, der viste de [a]halvfjerds’ orden, at de skal have syv præsidenter, som er valgt blandt de halvfjerds’ gruppe, til at præsidere over sig;

94 og den syvende præsident af disse præsidenter skal præsidere over de seks;

95 og disse syv præsidenter skal udvælge yderligere halvfjerds ud over de første halvfjerds, som de tilhører, og skal præsidere over dem;

96 og også yderligere halvfjerds, indtil syv gange halvfjerds, hvis arbejdet i vingården nødvendigvis kræver det.

97 Og disse halvfjerds skal være [a]omrejsende tjenere, først for ikke-jøderne og også for jøderne.

98 Hvorimod andre af kirkens embedsmænd, som ikke tilhører de tolv og ej heller de halvfjerds, ikke er forpligtede til at rejse omkring blandt alle folkeslagene, men skal rejse i det omfang deres forhold tillader det, uagtet at de kan besidde lige så høje og ansvarsfulde embeder i kirken.

99 Lad nu derfor hver mand lære sin [a]pligt og at handle med al [b]flid i det embede, hvortil han er blevet udpeget.

100 Den, der er [a]lad, skal ikke regnes for [b]værdig til at stå, og den, der ikke lærer sin pligt, og som viser, at han ikke har Herrens billigelse, skal ikke regnes for værdig til at stå. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀b
GS Aronske præstedømme.

- ◀2a
JSO 1 Mos 14:25-40 (Tillæg); L&P 84:14. GS Melkisedek.

- ◀3a
Alma 13:3-19; L&P 76:57.

- ◀4a
GS Ærbødighed.

- ◀5a
L&P 84:29; 107:14.

- ◀6a
5 Mos 10:8-9.

- ◀7a
GS Ældste.

- ◀8a
GS Myndighed.

- ◀9a
L&P 81:2; 107:22, 65-67, 91-92.

- ◀10a
GS Højpræst.

- ◀b
L&P 121:34-37.

- ◀13a
GS Aronske præstedømme.

- ◀b
GS Aron, Moses’ bror.

- ◀14a
L&P 20:52; 107:5.

- ◀15a
GS Biskop.

- ◀16a
L&P 68:14-21; 107:68-76.

- ◀17a
GS Ordinere.

- ◀b
L&P 68:15.

- ◀18a
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀19a
Alma 12:9-11; L&P 63:23; 84:19-22. GS Guds hemmeligheder.

- ◀b
Hebr 12:22-24.

- ◀c
GS Formidler.

- ◀20a
L&P 13; 84:26-27.

- ◀b
GS Ordinancer.

- ◀c
GS Døbe, dåb.

- ◀d
GS Syndsforladelse.

- ◀22a
GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀b
L&P 90:3, 6; 107:9, 65-67, 78-84, 91-92.

- ◀c
GS Opretholdelse af kirkeledere.

- ◀23a
L&P 107:33-35.

- ◀b
GS Apostel.

- ◀25a
GS Halvfjerdser.

- ◀30a
L&P 121:36. GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀b
L&P 121:41. GS Dyd.

- ◀31a
2 Pet 1:5-8.

- ◀33a
1 Ne 13:42; 3 Ne 16:4-13; L&P 90:8-9.

- ◀34a
L&P 112:21.

- ◀36a
GS Højråd.

- ◀38a
GS Halvfjerdser.

- ◀39a
GS Evangelist; Patriark.

- ◀41a
GS Adam.

- ◀b
1 Mos 5; L&P 84:6-16; Moses 6:10-25.

- ◀42a
GS Set.

- ◀43a
GS Fuldkommen.

- ◀b
1 Mos 5:3.

- ◀48a
GS Enok.

- ◀49a
1 Mos 5:22; Hebr 11:5; Moses 7:69.

- ◀b
GS Forvandlede personer.

- ◀50a
GS Metusalem.

- ◀52a
GS Noa, bibelsk patriark.

- ◀53a
GS Højpræst.

- ◀b
L&P 78:15; 116. GS Adam-ondi-Ahman.

- ◀54a
L&P 128:21. GS Adam.

- ◀b
GS Mikael.

- ◀55a
L&P 78:16.

- ◀56a
Moses 5:10.

- ◀58a
GS Apostel.

- ◀b
GS Ordinere.

- ◀59a
L&P 43:2-9.

- ◀60a
L&P 107:89-90.

- ◀61a
L&P 107:87.

- ◀62a
L&P 107:85-86.

- ◀66a
L&P 107:9, 91-92. GS Præsident.

- ◀67a
GS Håndspålæggelse.

- ◀68a
GS Biskop.

- ◀69a
GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀b
L&P 68:14-24; 84:18; 107:13-17.

- ◀72a
L&P 58:17-18.

- ◀76a
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀78a
L&P 102:13, 28.

- ◀b
L&P 68:22.

- ◀84a
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀85a
GS Diakon.

- ◀b
L&P 38:23; 88:77-79, 118.

- ◀86a
L&P 20:53-60. GS Lærer i aronske præstedømme.

- ◀87a
GS Præst i det aronske præstedømme.

- ◀88a
GS Biskop.

- ◀89a
GS Ældste.

- ◀90a
L&P 124:137.

- ◀91a
L&P 107:9, 65-67.

- ◀b
L&P 28:2; 103:16-21.

- ◀92a
Mosi 8:13-18. GS Seer.

- ◀b
GS Åbenbaring.

- ◀c
L&P 21:1. GS Profet.

- ◀d
GS Åndens gaver.

- ◀93a
L&P 107:38. GS Halvfjerdser.

- ◀97a
L&P 124:138-139.

- ◀99a
GS Pligt.

- ◀b
GS Flid.

- ◀100a
L&P 58:26-29. GS Doven.

- ◀b
GS Værdig.

AFSNIT 108

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Kirtland, Ohio, den 26. december 1835. Dette afsnit blev modtaget efter anmodning fra Lyman Sherman, som tidligere var blevet ordineret til halvfjerdser, og som var kommet til profeten med en anmodning om en åbenbaring, der kunne oplyse ham om hans pligt.

1-3: Lyman Sherman bliver tilgivet for sine synder. 4-5: Han vil blive regnet blandt kirkens ledende ældster. 6-8: Han bliver kaldet til at prædike evangeliet og styrke sine brødre.

1 Sandelig, så siger Herren til dig, min tjener Lyman: Dine synder er tilgivet dig, fordi du har adlydt min røst ved at komme herop denne morgen for at modtage råd af ham, som jeg har udpeget.

2 Lad derfor din sjæl være [a]rolig angående din åndelige stilling og modsæt dig ikke længere min røst.

3 Og rejs dig, og vær fra nu af mere omhyggelig med at iagttage dine løfter, som du har afgivet og afgiver, så skal du blive velsignet med overordentlig store velsignelser.

4 Vent tålmodigt, indtil den [a]højtidelige forsamling af mine tjenere bliver sammenkaldt, da skal du blive erindret blandt de fremmeste af mine ældster og ved ordination modtage en rettighed sammen med de øvrige af mine ældster, som jeg har udvalgt.

5 Se, dette er Faderens [a]løfte til dig, hvis du forbliver trofast.

6 Og på den dag skal det blive opfyldt for dig, at du skal have ret til at [a]prædike mit evangelium, hvor som helst jeg end sender dig i fremtiden fra den tid af.

7 [a]Styrk derfor dine brødre i al din samtale, i alle dine bønner, i alle dine formaninger og i alle dine gerninger.

8 Og se, jeg er med dig for at velsigne dig og [a]udfri dig for evigt. Amen.

- ◀2a
GS Hvile.

- ◀4a
L&P 109:6-10.

- ◀5a
L&P 82:10.

- ◀6a
GS Missionering.

- ◀7a
Luk 22:31-32.

- ◀8a
2 Ne 9:19.

AFSNIT 109

Den bøn, der blev opsendt ved indvielsen af templet i Kirtland, Ohio, den 27. marts 1836. Ifølge profetens optegnelse blev denne bøn givet ham ved åbenbaring.

1-5: Templet i Kirtland blev bygget som et sted, som Menneskesønnen kunne besøge. 6-21: Det skal være et hus, der er kendetegnet ved bøn, faste, tro, undervisning, herlighed og orden, ja, et hus til Gud. 22-33: Måtte de ubodfærdige, som modarbejder Herrens folk, blive beskæmmet. 34-42: Måtte de hellige drage ud med kraft for at indsamle de retfærdige til Zion. 43-53: Måtte de hellige blive udfriet af det forfærdelige, der skal blive udøst over de ugudelige i de sidste dage. 54-58: Måtte nationer og folkeslag og kirker blive forberedt til evangeliet. 59-67: Måtte jøderne, lamanitterne og hele Israel blive genrejst. 68-80: Måtte de hellige blive kronet med herlighed og ære og opnå evig frelse.

1 Dit navn være [a]takket, o Herre, Israels Gud, som holder [b]pagt og viser barmhjertighed mod dine tjenere, der vandrer retsindigt over for dig af hele deres hjerte –

2 du, som har befalet dine tjenere at [a]bygge et hus til dit navn på dette sted [Kirtland].

3 Og nu ser du, o Herre, at dine tjenere har efterkommet din befaling.

4 Og nu beder vi dig, hellige Fader, i Jesu Kristi, din højtelskede Søns, navn, i hvis navn alene frelse kan blive menneskenes børn til del, vi beder dig, o Herre, om at [a]antage dette hus, der er vore, dine tjeneres, hænders [b]værk, og som du befalede os at bygge.

5 For du ved, at vi har udført dette arbejde under stor modgang; og i vor fattigdom har vi givet af vort gods for at kunne bygge et [a]hus til dit navn, så Menneskesønnen må have et sted, hvor han kan give sig til kende for sit folk.

6 Og som du sagde i en [a]åbenbaring, der blev givet os, og hvori du kaldte os dine venner: Indkald jeres højtidelige forsamling, sådan som jeg har befalet jer;

7 og da ikke alle har tro, så søg flittigt, og lær hinanden visdomsord; ja, søg visdomsord i de bedste bøger; stræb efter at lære, ja, ved studium og også ved tro;

8 organiser jer, bered alt, hvad der behøves, og grundlæg et hus, ja, et bønnens hus, et fastens hus, et troens hus, et undervisningens hus, et herlighedens hus, et ordens hus, et Guds hus;

9 så det, at I træder ind, må ske i Herrens navn, så det, at I træder ud, må ske i Herrens navn, så alle jeres hilsener må ske i Herrens navn, med opløftede hænder mod den Højeste –

10 og nu, hellige Fader, beder vi dig om at bistå os, dit folk, med din nåde, når vi indkalder vor højtidelige forsamling, så det må blive gjort til din ære og til din guddommelige tilfredshed;

11 og på en sådan måde, at vi må blive fundet værdige i dine øjne til at sikre en opfyldelse af de [a]løfter, som du har givet os, dit folk, i de åbenbaringer, som er givet os;

12 så din [a]herlighed må komme ned over dit folk og over dette dit hus, som vi nu indvier til dig, så det må blive helliggjort og indviet til at være helligt, og så dit hellige nærvær bestandigt må være i dette hus;

13 og så alle mennesker, som træder over dørtærsklen til Herrens hus, må føle din kraft og føle sig nødsaget til at erkende, at du har helliggjort det, og at det er dit hus, et sted for din hellighed.

14 Og tilsted du, hellige Fader, at alle de, der tilbeder i dette hus, må blive undervist i visdomsord fra de bedste bøger, og at de må stræbe efter at lære, ja, ved studium og også ved tro, sådan som du har sagt;

15 og at de må vokse op i dig og modtage en fylde af Helligånden og blive organiseret i overensstemmelse med dine love og blive forberedt til at modtage alt, hvad der er nødvendigt;

16 og at dette hus må blive et hus kendetegnet ved bøn, et hus kendetegnet ved faste, et hus kendetegnet ved tro, et hus kendetegnet ved herlighed og Guds nærhed, ja, dit hus;

17 at hver gang dit folk træder ind i dette hus, at det da må ske i Herrens navn;

18 at hver gang de træder ud af dette hus, at det da må ske i Herrens navn;

19 og at alle deres hilsener må ske i Herrens navn, med hellige hænder, opløftet mod den Højeste;

20 og at intet [a]urent må få lov til at komme ind i dit hus og besmitte det;

21 og når dit folk overtræder, hvem som helst af dem, at de hurtigt må omvende sig og vende tilbage til dig og finde yndest i dine øjne og få gengivet de velsignelser, som du har bestemt til at blive udøst over dem, som [a]ærer dig i dit hus.

22 Og vi beder dig, hellige Fader, om at dine tjenere må drage ud fra dette hus, udrustet med din kraft, og om at dit navn må være på dem og din herlighed være omkring dem og dine [a]engle passe på dem;

23 og at de fra dette sted i sandfærdighed må bringe overordentlig store og herlige tidender til [a]jordens ender, så de må vide, at dette er dit værk, og at du har udrakt din hånd for at lade det ske, som du har talt ved profeternes mund angående de sidste dage.

24 Vi beder dig, hellige Fader, om gennem alle slægtled i al evighed at grundfæste det folk, som skal tilbede og ærefuldt have ry og anseelse i dette, dit hus;

25 om at [a]intet våben, der smedes imod dem, skal nå sit mål; om at den, som graver en [b]grav for dem, selv må falde i den,

26 om at ingen sammensværgelse af ugudelighed skal få magt til at opstå og [a]vinde sejr over dit folk, på hvem dit [b]navn skal skrives i dette hus;

27 og hvis noget folk rejser sig imod dette folk, at din vrede da må blive tændt imod dem;

28 og hvis de slår dette folk, at du da vil slå dem, at du vil kæmpe for dit folk, sådan som du gjorde på slagets dag, så de må blive udfriet af alle deres fjenders hænder.

29 Vi beder dig, hellige Fader, om at beskæmme og forbavse og om at bringe skam og forvirring over alle dem, som har udspredt løgnagtige rygter vidt omkring, over hele verden, rettet mod din tjener eller dine tjenere, hvis de ikke vil omvende sig, når det evigtvarende evangelium bliver forkyndt i deres ører;

30 og om at alle deres gerninger må blive gjort til intet og blive fejet bort af [a]haglen og af de straffedomme, som du i din vrede vil sende over dem, så der må blive en ende på [b]løgnene og bagtalelsen rettet mod dit folk.

31 For du ved, o Herre, at dine tjenere har været uskyldige i dine øjne med hensyn til at aflægge vidnesbyrd om dit navn, for hvilket de har lidt dette.

32 Derfor bønfalder vi dig om en fuld og fuldstændig udfrielse fra at være under dette [a]åg;

33 bryd det, o Herre, bryd det af dine tjeneres nakke ved din magt, så vi må rejse os midt blandt denne slægt og udføre dit værk.

34 O Jahve, hav barmhjertighed med dette folk, og eftersom alle mennesker [a]synder, så tilgiv da dit folks overtrædelser, og lad dem blive slettet for evigt.

35 Lad [a]salvelsen af dine tjenere blive beseglet på dem med kraft fra det høje.

36 Lad det ske for dem, ligesom det skete for dem på pinsedagen; lad [a]tungemålsgaven blive udøst over dit folk, ja, [b]kløftede tunger som af ild, samt oversættelsen deraf.

37 Og lad dit hus blive fyldt, som af et susende, mægtigt vindstød, af din [a]herlighed.

38 Giv dine tjenere pagtens [a]vidnesbyrd, så de, når de drager ud og forkynder dit ord, må [b]forsegle loven og berede dine helliges hjerte på alle de straffedomme, som du i din vrede skal til at sende ned over [c]jordens indbyggere på grund af deres overtrædelser, så dit folk ikke må tabe modet på trængslens dag.

39 Og enhver by, som dine tjenere kommer ind i, og hvor folket i den by tager imod deres vidnesbyrd, lad din fred og din frelse hvile over den by, så de fra den by må kunne indsamle de retfærdige, så de må [a]komme til Zion, eller til hendes stave, de steder, du har udpeget, med sange om evigtvarende fryd;

40 og førend dette er udført, lad da ikke dine straffedomme falde på den by.

41 Og enhver by, som dine tjenere kommer ind i, og hvor folket i den by ikke tager imod dine tjeneres vidnesbyrd, og dine tjenere formaner dem til at redde sig fra denne genstridige slægt, lad da den by rammes af det, som du har talt ved dine profeters mund.

42 Men udfri, o Jahve, derom bønfalder vi dig, dine tjenere af deres hænder og rens dem for deres blod.

43 O Herre, vi fryder os ikke over vore medmenneskers undergang; deres [a]sjæle er dyrebare i dine øjne;

44 men dit ord må fuldbyrdes. Hjælp dine tjenere til med din [a]nådes bistand at kunne sige: Din vilje ske, o Herre, og ikke vor.

45 Vi ved, at du ved dine profeters mund har udtalt skrækkelige ting angående de ugudelige i de [a]sidste dage – at du vil udøse dine straffedomme uden mål;

46 udfri derfor, o Herre, dit folk fra de ugudeliges ulykker; sæt dine tjenere i stand til at forsegle loven og binde vidnesbyrdet til, så de må være beredt til opbrændelsens dag.

47 Vi beder dig, hellige Fader, om at erindre dem, der er blevet fordrevet fra deres arvelande af indbyggerne i Jackson County, Missouri, og bryd, o Herre, dette trængselsåg, der er blevet lagt på dem.

48 Du ved, o Herre, at de er blevet undertrykt og plaget meget af ugudelige mennesker, og vort [a]hjerte flyder over af sorg på grund af deres tunge byrder.

49 O, Herre, [a]hvor længe vil du tillade, at dette folk skal udholde denne trængsel, og at råbene fra deres uskyldige skal stige op i dine ører, og at deres [b]blod skal stige op som et vidnesbyrd for dig, uden at du stiller dit vidnesbyrd til skue til fordel for dem?

50 Hav [a]barmhjertighed, o Herre, med den ugudelige pøbel, som har fordrevet dit folk, så de må holde op med at plyndre, så de må omvende sig fra deres synder, hvis der endnu findes omvendelse;

51 men hvis de ikke vil det, så blot din arm, o Herre, og [a]genrejs det, som du har udpeget som et Zion for dit folk.

52 Og hvis det ikke kan være anderledes, måtte din vrede da blive tændt og din harme falde på dem, så de, både rod og gren, må visne bort på jorden, for at dit folks sag ikke slår fejl over for dig,

53 men for så vidt som de vil omvende sig, da er du nådig og barmhjertig og vil bortvende din vrede, når du ser på din Salvedes ansigt.

54 Hav barmhjertighed, o Herre, med alle jordens folkeslag; hav barmhjertighed med dem, som regerer vort land; måtte de principper, som vore fædre så ærefuldt og ædelmodigt forsvarede, nemlig vort lands [a]forfatning, bestå for evigt.

55 Husk jordens konger, fyrster, ædle og store og alle mennesker og kirkerne, alle jordens fattige, trængende og plagede;

56 så deres hjerte må blive blødgjort, når dine tjenere drager ud fra dit hus, o Jahve, for at aflægge vidnesbyrd om dit navn, så deres fordomme må vige for [a]sandheden, og dit folk må vinde yndest i alles øjne;

57 så alle jordens ender må vide, at vi, dine tjenere, har [a]hørt din røst, og at du har sendt os;

58 så dine tjenere, Jakobs sønner, blandt alle disse må kunne indsamle de retfærdige for at bygge en hellig by til dit navn, sådan som du har befalet dem.

59 Vi beder dig om at udpege andre [a]stave for Zion foruden denne, som du har udpeget, så [b]indsamlingen af dit folk må skride frem med stor kraft og pragt, så dit værk må blive [c]fremskyndet i retfærdighed.

60 Se, disse ord, o Herre, har vi fremført over for dig angående de åbenbaringer og befalinger, som du har givet til os, der tilhører [a]ikke-jøderne.

61 Men du ved, at du nærer en stor kærlighed til Jakobs børn, som længe har været spredt på bjergene på en overskyet og mørk dag.

62 Vi beder dig derfor om at have barmhjertighed med Jakobs børn, så [a]Jerusalem fra denne time må begynde at blive genrejst;

63 og trældomsåget må begynde at blive brudt af [a]Davids hus;

64 og [a]Judas børn må begynde at vende tilbage til de [b]lande, som du gav Abraham, deres fader.

65 Og udvirk, at [a]Jakobs rest, som er blevet forbandet og slået på grund af deres overtrædelse, bliver [b]omvendt fra deres vilde og barbariske tilstand til det evigtvarende evangeliums fylde;

66 så de må nedlægge deres våben til blodsudgydelse og indstille deres oprør.

67 Og måtte alle [a]Israels spredte rester, der er blevet fordrevet til jordens ender, komme til kundskab om sandheden, tro på Messias og blive genrejst fra undertrykkelse og fryde sig for dig.

68 O Herre, husk din tjener Joseph Smith jun. og alle hans trængsler og forfølgelser – hvordan han har [a]sluttet pagt med [b]Jahve og afgivet løfter til dig, o Jakobs mægtige Gud – og de befalinger, som du har givet ham, og at han oprigtigt har bestræbt sig på at gøre din vilje.

69 Hav barmhjertighed, o Herre, med hans hustru og børn, så de må blive ophøjet i din nærhed og bevaret ved din faderlige hånd.

70 Hav barmhjertighed med alle deres [a]nærmeste pårørende, så deres fordomme må blive brudt ned og fejet bort som af en flodbølge, så de må blive omvendt og forløst sammen med Israel og vide, at du er Gud.

71 Husk, o Herre, præsidenterne, ja, alle præsidenterne i din kirke, så din højre hånd må ophøje dem sammen med alle deres familier og deres nærmeste pårørende, så deres navne må blive foreviget og holdes i evigtvarende erindring fra slægtled til slægtled.

72 Husk hele din kirke, o Herre, med alle deres familier og alle deres nærmeste pårørende, med alle deres syge og plagede, med alle jordens fattige og sagtmodige, så det [a]rige, som du har grundlagt uden hænder, må blive et stort bjerg og opfylde hele jorden;

73 så din kirke må komme ud af mørkets ørken og stråle skøn som [a]månen, klar som solen og skrækindjagende som en hær under faner;

74 og blive smykket som en brud til den dag, da du skal fjerne sløret fra himlene og få [a]bjergene til at flyde ned ved din nærhed og [b]dalene til at hæve sig, de ujævne steder til at blive jævne, så din herlighed må opfylde jorden;

75 så vi, når basunen lyder for de døde, må blive [a]taget op i skyen for at møde dig, så vi altid må være hos Herren;

76 så vore klæder må være rene, så vi må blive iklædt [a]retfærdighedens dragt med palmer i hænderne og herlighedens [b]krone på hovedet og høste evig [c]glæde for alle vore [d]lidelser.

77 O, Herre, Gud, Almægtige, hør disse, vore bønner, og svar os fra himlen, din hellige bolig, hvor du sidder på din trone i [a]herlighed, ære, magt, pragt, kraft, herredømme, sandhed, retfærdighed, ret, barmhjertighed og en uendelighed af fylde fra evighed til evighed.

78 O hør, o hør, o hør os, o Herre! Og besvar disse bønner, og antag indvielsen af dette hus til dig, dette, vore hænders værk, som vi har bygget til dit navn;

79 og også denne kirke, så du sætter dit navn på den. Og hjælp os ved din Ånds kraft, så vi kan blande vore stemmer med de skinnende, strålende [a]serafer, som omgiver din trone, med lovprisninger og synge: Hosianna til Gud og [b]Lammet!

80 Og lad disse, dine salvede, blive [a]iklædt frelse og dine hellige råbe højt af glæde. Amen og amen.

- ◀1a
Alma 37:37; L&P 46:32. GS Taknemlighed.

- ◀b
Dan 9:4. GS Pagt.

- ◀2a
L&P 88:119.

- ◀4a
1 Kong 9:3. GS Templet, Herrens hus.

- ◀b
2 Ne 5:16.

- ◀5a
L&P 124:27-28.

- ◀6a
L&P 88:117-120.

- ◀11a
L&P 38:32; 105:11-12, 18, 33.

- ◀12a
GS Herlighed.

- ◀20a
L&P 94:8-9; 97:15-17.

- ◀21a
GS Ærbødighed.

- ◀22a
GS Engle.

- ◀23a
L&P 1:2.

- ◀25a
Es 54:17.

- ◀b
Ordsp 26:27; 1 Ne 14:3; 22:14.

- ◀26a
L&P 98:22.

- ◀b
1 Kong 8:29.

- ◀30a
Es 28:17; Mosi 12:6; L&P 29:16.

- ◀b
3 Ne 21:19-21.

- ◀32a
GS Åg.

- ◀34a
Rom 3:23; 5:12. GS Synd.

- ◀35a
GS Salve.

- ◀36a
GS Tungemålsgaven.

- ◀b
ApG 2:1-3.

- ◀37a
L&P 84:5; 109:12. GS Herlighed.

- ◀38a
GS Vidnesbyrd.

- ◀b
Es 8:16; L&P 1:8.

- ◀c
GS Jorden – Jordens renselse.

- ◀39a
Es 35:10.

- ◀43a
GS Sjæl.

- ◀44a
GS Nåde.

- ◀45a
GS Sidste dage.

- ◀48a
GS Medfølelse.

- ◀49a
Sl 13:2-3.

- ◀b
GS Martyr.

- ◀50a
GS Barmhjertighed.

- ◀51a
L&P 100:13; 105:2.

- ◀54a
1 Pet 2:13-15; L&P 98:5-7; 101:77, 80. GS Forfatning.

- ◀56a
GS Sandhed.

- ◀57a
L&P 20:16; 76:22-24.

- ◀59a
Es 54:2.

- ◀b
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀c
Matt 24:22.

- ◀60a
1 Ne 13:1-32; 15:13-18.

- ◀62a
3 Ne 20:29. GS Jerusalem.

- ◀63a
GS David.

- ◀64a
Zak 12:6-9; Mal 3:4; L&P 133:13, 35. GS Juda.

- ◀b
1 Mos 17:1-8. GS Forjættet land.

- ◀65a
2 Ne 30:3; Alma 46:23-24; 3 Ne 20:15-21; L&P 19:27.

- ◀b
2 Ne 30:6; 3 Ne 21:20-22. GS Omvendelse.

- ◀67a
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀68a
GS Pagt.

- ◀b
GS Jahve.

- ◀70a
DVS nære slægtninge.

- ◀72a
Dan 2:44-45; L&P 65:2.

- ◀73a
Højs 6:10; L&P 5:14; 105:31.

- ◀74a
L&P 133:21-22, 40.

- ◀b
Es 40:4; Luk 3:5; L&P 49:23.

- ◀75a
1 Thess 4:17.

- ◀76a
Åb 7:13-15; 2 Ne 9:14.

- ◀b
GS Krone; Ophøjelse.

- ◀c
GS Glæde.

- ◀d
Hebr 12:1-11; L&P 58:4.

- ◀77a
GS Herlighed.

- ◀79a
Es 6:1-2.

- ◀b
GS Guds lam.

- ◀80a
Sl 132:16.

AFSNIT 110

Syner, som blev vist for profeten Joseph Smith og Oliver Cowdery i templet i Kirtland, Ohio, den 3. april 1836. Anledningen var et sabbatsmøde. I Joseph Smiths historie anføres: »Om eftermiddagen hjalp jeg de andre præsidenter med at omdele Herrens nadver til kirken, efter at vi havde modtaget den fra de tolv, hvis privilegium det var at gøre tjeneste ved det hellige bord den dag. Efter at jeg således havde betjent mine brødre, trak jeg mig tilbage til talerstolen, hvor forhænget var sænket, og bøjede mig sammen med Oliver Cowdery i højtidelig og stille bøn. Da vi rejste os fra bønnen, blev følgende syn åbnet for os begge.«

1-10: Herren Jahve viser sig i herlighed og antager templet i Kirtland som sit hus. 11-12: Moses og Elias viser sig hver især og overdrager deres nøgler og uddelinger. 13-16: Profeten Elias vender tilbage og overdrager nøglerne til sin uddeling, som lovet af Malakias.

1 [a]Sløret blev borttaget fra vort sind, og vor forstands [b]øjne blev åbnet.

2 Vi så Herren stå foran os på talerstolens brystværn, og under hans fødder var der et flisegulv af rent guld af farve som rav.

3 Hans [a]øjne var som en ildslue, håret på hans hoved var hvidt som ren sne, hans [b]ansigt strålede klarere end solen, og hans [c]røst var som lyden af bruset fra vældige vande, ja, [d]Jahves røst, som lød:

4 Jeg er den [a]første og den sidste; jeg er den, som lever, jeg er den, som blev slået ihjel; jeg er jeres [b]talsmand over for Faderen.

5 Se, jeres synder er jer [a]tilgivet; I er rene i mine øjne; løft derfor hovedet og fryd jer.

6 Lad jeres brødres hjerte fryde sig, og lad hele mit folks hjerte fryde sig, de, som med al deres kraft har [a]bygget dette hus til mit navn.

7 For se, jeg har [a]antaget dette [b]hus, og mit navn skal være her; og jeg skal i barmhjertighed give mig til kende for mit folk i dette hus.

8 Ja, jeg vil [a]vise mig for mine tjenere og tale til dem med min egen røst, hvis mit folk vil holde mine befalinger og ikke [b]besmitter dette [c]hellige hus.

9 Ja, tusinder og titusinders hjerte skal fryde sig meget som følge af de [a]velsignelser, som skal blive udøst, og den [b]begavelse, hvormed mine tjenere er blevet begavet i dette hus.

10 Og dette hus’ ry skal sprede sig til fremmede lande; og dette er begyndelsen til den velsignelse, som skal blive [a]udøst over hovedet på mit folk. Således er det. Amen.

11 Efter at dette [a]syn blev lukket, blev himlene igen åbnet for os, og [b]Moses viste sig for os og overdrog os [c]nøglerne til at kunne [d]indsamle Israel fra jordens fire dele og til at kunne føre de ti stammer fra [e]nordenlandet.

12 Efter dette viste [a]Elias sig og overdrog [b]Abrahams evangeliums [c]uddeling, idet han sagde, at i os og vore efterkommere skulle alle slægter efter os blive velsignet.

13 Efter at dette syn var blevet lukket, brød endnu et stort og herligt syn frem for os, for [a]profeten Elias, som blev [b]taget op til himlen uden at smage døden, stod foran os og sagde:

14 Se, den tid er til fulde kommet, om hvilken der blev talt ved Malakias’ mund, da han vidnede om, at han [profeten Elias] skulle blive sendt, før Herrens store og frygtelige dag kommer,

15 for at [a]vende fædrenes hjerte til børnene og børnene til fædrene, for at hele jorden ikke skulle blive slået med en forbandelse –

16 derfor bliver nøglerne til denne uddeling overdraget i jeres hænder; og heraf kan I vide, at [a]Herrens store og frygtelige dag er nær, ja, står for døren.

- ◀1a
GS Slør.

- ◀b
L&P 76:12, 19; 136:32; 138:11.

- ◀3a
Åb 1:14.

- ◀b
Åb 1:16; JS-H 1:17.

- ◀c
Ez 43:2; Åb 1:15; L&P 133:21-22.

- ◀d
GS Jahve.

- ◀4a
GS Førstefødte.

- ◀b
GS Talsmand.

- ◀5a
GS Tilgive.

- ◀6a
L&P 109:4-5.

- ◀7a
2 Krøn 7:16.

- ◀b
GS Templet, Herrens hus.

- ◀8a
L&P 50:45.

- ◀b
L&P 97:15-17.

- ◀c
GS Hellig (tillægsord).

- ◀9a
1 Mos 12:1-3; L&P 39:15; Abr 2:8-11.

- ◀b
L&P 95:8. GS Begavelse.

- ◀10a
L&P 105:12.

- ◀11a
GS Syn.

- ◀b
Matt 17:3.

- ◀c
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀d
Jakob 6:2; L&P 29:7. GS Israel – Israels indsamling.

- ◀e
L&P 133:26-32. GS Israel – Israels ti tabte stammer.

- ◀12a
GS Elias.

- ◀b
Gal 3:6-29. GS Abrahamske pagt.

- ◀c
GS Uddeling.

- ◀13a
GS Elias, profeten.

- ◀b
GS Forvandlede personer.

- ◀15a
JS-H 1:38-39. GS Frelse for afdøde; Slægtsregister.

- ◀16a
GS Sidste dage.

AFSNIT 111

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Salem, Massachusetts, den 6. august 1836. På dette tidspunkt var kirkens ledere dybt forgældede som følge af deres virke i kirken. Da profeten, Sidney Rigdon, Hyrum Smith og Oliver Cowdery hørte, at der ville være en stor sum penge til rådighed for dem i Salem, rejste de dertil fra Kirtland, Ohio, for at undersøge denne påstand og samtidig forkynde evangeliet. Brødrene ordnede forskellige sager af kirkelig karakter og forkyndte i nogen udstrækning. Da det stod klart, at der ikke var nogen penge at hente, rejste de tilbage til Kirtland. Flere af de faktorer, der er væsentlige i den historiske sammenhæng, afspejler sig i ordlyden af denne åbenbaring.

1-5: Herren sørger for sine tjeneres timelige behov. 6-11: Han vil handle barmhjertigt mod Zion og arrangere alt til sine tjeneres bedste.

1 Jeg, Herren jeres Gud, er ikke misfornøjet med, at I har foretaget denne rejse, på trods af jeres tåbelige handlinger.

2 Jeg har store skatte til jer i denne by til gavn for Zion og har mange mennesker i denne by, som jeg ved jeres medvirken vil indsamle, når tiden er inde, til gavn for Zion.

3 Derfor anser jeg det for nødvendigt, at I stifter bekendtskab med mennesker i denne by, sådan som I bliver ledt, og sådan som det bliver givet jer.

4 Og det skal ske, når tiden er inde, at jeg vil overgive denne by i jeres hænder, så I får magt over den, således at de ikke opdager jeres hemmeligheder, og dens rigdom af guld og sølv skal blive jeres.

5 Gør jer ikke bekymringer over jeres [a]gæld, for jeg vil give jer evnen til at betale den.

6 Gør jer ikke bekymringer for Zion, for jeg vil handle barmhjertigt mod hende.

7 Bliv på dette sted og i egnene heromkring.

8 Og det sted, hvor det er min vilje, at I for det meste skal opholde jer, skal blive tilkendegivet for jer ved min Ånds [a]fred og kraft, som skal tilflyde jer.

9 Det sted kan I leje. Og forhør jer flittigt angående denne bys fordums indbyggere og grundlæggere.

10 For der er flere skatte end én til jer i denne by.

11 Vær I derfor [a]snilde som slanger og dog uden synd, så vil jeg ordne alt til [b]gavn for jer, ligeså hurtigt som I er i stand til at modtage det. Amen.

- ◀5a
L&P 64:27-29.

- ◀8a
L&P 27:16. GS Fred.

- ◀11a
Matt 10:16.

- ◀b
Rom 8:28; L&P 90:24; 100:15.

AFSNIT 112

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith til Thomas B. Marsh i Kirtland, Ohio, den 23. juli 1837 om Lammets tolv apostle. Denne åbenbaring blev modtaget den dag, da ældste Heber C. Kimball og Orson Hyde først prædikede evangeliet i England. Thomas B. Marsh var på det tidspunkt præsident for De Tolv Apostles Kvorum.

1-10: De tolv skal sende evangeliet ud og hæve en advarende røst over for alle folkeslag og folk. 11-15: De skal tage deres kors op, følge Jesus og vogte hans får. 16-20: De, som modtager Det Første Præsidentskab, modtager Herren. 21-29: Mørke dækker jorden, og kun de, som tror og bliver døbt, skal blive frelst. 30-34: Det Første Præsidentskab og De Tolv besidder nøglerne til tidernes fyldes uddeling.

1 Sandelig, så siger Herren til dig, min tjener Thomas: Jeg har hørt dine bønner, og dine almisser er steget op som en [a]påmindelse for mig om dem, dine brødre, som er blevet udvalgt til at aflægge vidnesbyrd om mit navn og til at [b]sende det ud blandt alle folkeslag, stammer, tungemål og folk, og ordineret ved mine tjeneres medvirken.

2 Sandelig siger jeg dig: Der har været nogle få ting i dit hjerte og hos dig, som jeg, Herren, ikke har været helt tilfreds med.

3 Men eftersom du har [a]ydmyget dig selv, skal du blive ophøjet; derfor er alle dine synder tilgivet dig.

4 Lad dit hjerte være ved godt [a]mod for mit ansigt, og aflæg vidnesbyrd om mit navn, ikke alene for [b]ikke-jøderne, men også for [c]jøderne; og send mit ord ud til jordens ender.

5 [a]Argumentér derfor morgen efter morgen, og lad din [b]advarende røst lyde dag efter dag, og når natten kommer, lad da ikke jordens indbyggere slumre på grund af din tale.

6 Lad din bolig være kendt i Zion, og [a]flyt ikke dit hus; for jeg, Herren, har et stort værk for dig at udføre med hensyn til at forkynde mit navn blandt menneskenes børn.

7 [a]Bind derfor op om lænderne til arbejdet. Sørg også for at have sko på fødderne; for du er udvalgt, og din sti ligger i bjergene og blandt mange folkeslag.

8 Og ved dit ord skal mange af de høje blive gjort [a]ydmyge, og ved dit ord skal mange af de lave blive ophøjet.

9 Din røst skal være en irettesættelse af overtræderen; og når du irettesætter, lad da bagtalerens tunge standse sin afsporethed.

10 Vær du [a]ydmyg, så skal Herren din Gud lede dig ved hånden og give dig svar på dine bønner.

11 Jeg kender dit hjerte og har hørt dine bønner for dine brødre. Vær ikke partisk i din [a]kærlighed til fordel for dem frem for mange andre, men lad din kærlighed til dem være som til dig selv; og lad din kærlighed være rigelig til alle mennesker og til alle, som elsker mit navn.

12 Og bed for dine brødre fra de tolv. Forman dem skarpt for mit navns skyld, og lad dem blive formanet for alle deres synder, og vær du trofast mod mit [a]navn over for mig.

13 Og efter deres [a]fristelser og megen [b]modgang, se, da vil jeg, Herren, se dem an, og hvis de ikke forhærder deres hjerte og ikke gør deres nakke stiv imod mig, skal de blive [c]omvendt, og jeg vil helbrede dem.

14 Se, jeg siger til dig, og hvad jeg siger til dig, siger jeg til alle de tolv: Rejs jer, og bind op om lænderne, tag jeres [a]kors op, følg mig, og [b]vogt mine får.

15 Ophøj ikke jer selv, [a]sæt jer ikke op imod min tjener Joseph; for sandelig siger jeg jer: Jeg er med ham, og min hånd skal være over ham, og de [b]nøgler, som jeg har givet til ham og også til jer, skal ikke tages fra ham, førend jeg kommer.

16 Sandelig siger jeg dig, min tjener Thomas: Du er den mand, som jeg har udvalgt til at besidde nøglerne til mit rige, hvad angår de tolv, ude blandt alle folkeslag,

17 så du kan være min tjener, hvad angår det at låse rigets dør op alle de steder, hvor min tjener Joseph og min tjener [a]Sidney og min tjener [b]Hyrum ikke kan komme;

18 for på dem har jeg for en kort tid lagt ansvaret for alle menighederne.

19 Derfor, hvorhen de end sender dig, rejs dertil, så vil jeg være med dig; og et hvilket som helst sted, du forkynder mit navn, der skal en [a]dør til rige muligheder åbnes for dig, så de kan modtage mit ord.

20 [a]Hver den, der modtager mit ord, modtager mig, og hver den, der modtager mig, modtager dem, Det Første Præsidentskab, som jeg har sendt, og som jeg for mit navns skyld har gjort til rådgivere for jer.

21 Og videre, jeg siger jer, at hver den, som I sender ud i mit navn ved dine brødres, de [a]tolvs, røst, og som er behørigt anbefalet og [b]bemyndiget af jer, skal have magt til at åbne døren til mit rige for en hvilken som helst nation, hvor I end sender dem hen,

22 for så vidt som de ydmyger sig over for mig og forbliver i mit ord og [a]lytter til min Ånds røst.

23 Sandelig, sandelig siger jeg jer: [a]Mørke dækker jorden og tykt mørke folkets sind, og alt kød er blevet [b]fordærvet for mit ansigt.

24 Se, [a]hævnen kommer hastigt over jordens indbyggere, vredens dag, opbrændelsens dag, ødelæggelsens, [b]grådens, sorgens og klagens dag; og som en hvirvelvind skal den komme over hele jordens overflade, siger Herren.

25 Og over mit hus skal den komme [a]først, og fra mit hus skal den gå ud, siger Herren;

26 først blandt de blandt jer, siger Herren, som har [a]foregivet at kende mit navn og ikke har [b]kendt mig og har talt [c]gudsbespotteligt mod mig midt i mit hus, siger Herren.

27 Se derfor til, at I ikke bekymrer jer for min kirkes anliggender på dette sted, siger Herren.

28 Men [a]rens jeres hjerte over for mig; og [b]drag så ud i hele verden, og forkynd mit evangelium for hver skabning, som ikke har modtaget det;

29 og den, som [a]tror og bliver [b]døbt, skal blive frelst, og den, som ikke tror og ikke bliver døbt, skal blive [c]fordømt.

30 For til jer, de [a]tolv, og til dem, [b]Det Første Præsidentskab, som er blevet udpeget sammen med jer til at være jeres rådgivere og jeres ledere, er dette præstedømmes magt blevet givet for de sidste dage og for sidste gang, hvori tidernes fyldes [c]uddeling findes,

31 hvilken magt I besidder sammen med alle dem, som på et eller andet tidspunkt fra skabelsens begyndelse har modtaget en uddeling;

32 for sandelig siger jeg jer: Den uddelings [a]nøgler, som I har modtaget, er [b]kommet fra fædrene og er til sidst blevet sendt ned til jer fra himlen.

33 Sandelig siger jeg jer: Se, hvor stort er ikke jeres kald. [a]Gør jeres hjerte og jeres klæder rene, for at denne slægts blod ikke skal [b]kræves af jeres hænder.

34 Vær trofaste indtil jeg kommer, for [a]jeg kommer hastigt; og jeg har min belønning med mig, så jeg kan gengælde enhver efter, hvordan hans [b]gerning er. Jeg er Alfa og Omega. Amen.

- ◀1a
ApG 10:4.

- ◀b
L&P 18:28.

- ◀3a
Matt 23:12; Luk 14:11.

- ◀4a
Matt 9:2; Joh 16:33.

- ◀b
L&P 18:6; 90:8-9.

- ◀c
L&P 19:27.

- ◀5a
Jud 1:3.

- ◀b
L&P 1:4-5.

- ◀6a
Sl 125:1.

- ◀7a
Ef 6:13-17.

- ◀8a
GS Ydmyg.

- ◀10a
Ordsp 18:12.

- ◀11a
Matt 5:43-48. GS Kærlighed; Næstekærlighed.

- ◀12a
GS Jesus Kristus – At påtage sig Jesu Kristi navn.

- ◀13a
GS Fristelse.

- ◀b
Joh 16:33; Åb 7:13-14; L&P 58:3-4.

- ◀c
3 Ne 18:32. GS Omvendelse.

- ◀14a
Matt 16:24; JSO Matt 16:25-26 (Tillæg); Luk 9:23.

- ◀b
Joh 21:15-17.

- ◀15a
GS Oprør.

- ◀b
L&P 28:7. GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀17a
GS Rigdon, Sidney.

- ◀b
GS Smith, Hyrum.

- ◀19a
1 Kor 16:9; L&P 118:3.

- ◀20a
L&P 84:35-38.

- ◀21a
L&P 107:34-35.

- ◀b
GS Myndighed.

- ◀22a
GS Lydighed; Lytte.

- ◀23a
Es 60:2; Mika 3:6; L&P 38:11. GS Frafald – Frafald i den tidlige kristne kirke.

- ◀b
L&P 10:20-23.

- ◀24a
GS Hævn.

- ◀b
L&P 124:8.

- ◀25a
1 Pet 4:17-18.

- ◀26a
Matt 7:21-23; L&P 41:1; 56:1.

- ◀b
Luk 6:46; Mosi 26:24-27; 3 Ne 14:21-23.

- ◀c
GS Bespottelse.

- ◀28a
GS Ren og uren.

- ◀b
Mark 16:15-16.

- ◀29a
Morm 9:22-23; L&P 20:25-26.

- ◀b
GS Døbe, dåb.

- ◀c
GS Fordømmelse.

- ◀30a
GS Apostel.

- ◀b
GS Første Præsidentskab.

- ◀c
Ef 1:10; L&P 27:13; 124:40-42. GS Uddeling.

- ◀32a
L&P 110:11-16. GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀b
Abr 1:2-3.

- ◀33a
Jakob 1:19.

- ◀b
L&P 72:3.

- ◀34a
Åb 22:7, 12; L&P 49:28; 54:10.

- ◀b
GS Gerninger.

AFSNIT 113

Svar på visse spørgsmål angående Esajas’ ord givet ved profeten Joseph Smith i eller nær Far West, Missouri, i marts 1838.

1-6: Isajs stub; den kvist, der skyder derfra; og Isajs rod bliver forklaret nærmere. 7-10: Zions spredte rester har ret til præstedømmet og bliver formanet til at vende tilbage til Herren.

1 Hvem er [a]Isajs stub, som omtales i det 1., 2., 3., 4. og 5. vers i det 11. kapitel af Esajas’ Bog?

2 Sandelig, så siger Herren: Det er Kristus.

3 Hvad er den kvist, som omtales i det første vers i det 11. kapitel af Esajas’ Bog, og som skulle skyde fra Isajs stub?

4 Se, så siger Herren: Det er en tjener i Kristi hænder, som er efterkommer af Isaj såvel som af [a]Efraim, eller af Josefs hus, og på hvem der er lagt stor [b]magt.

5 Hvad er Isajs rod, som omtales i det 10. vers af det 11. kapitel?

6 Se, så siger Herren: Det er en efterkommer af Isaj, såvel som af Josef, hvem præstedømmet og [a]nøglerne til riget rettelig tilhører, så han kan være et [b]banner, og så han kan [c]indsamle mit folk i de sidste dage.

7 Spørgsmål fra Elias Higbee: Hvad menes der med befalingen i Esajas’ Bog, 52. kapitel, 1. vers, som lyder: Ifør dig din styrke, o Zion! Og hvilket folk hentydede Esajas til?

8 Han hentydede til dem, som Gud ville kalde i de sidste dage, og som skulle besidde præstedømmemagt til at [a]genrejse Zion og forløse Israel; og at iføre sig sin [b]styrke er at iføre sig præstedømmets myndighed, som hun, Zion, har [c]ret til ved afstamning, og også igen at opnå den magt, som hun havde mistet.

9 Hvad skal vi forstå ved, at Zion frigør sig af sine halslænker, 2. vers?

10 Vi skal forstå, at de [a]spredte rester bliver formanet til at [b]vende tilbage til Herren, hvorfra de er faldet, og hvis de gør dette, så er Herrens løfte, at han vil tale til dem, eller give dem åbenbaring. Se det 6., 7. og 8. vers. Hendes halslænker er Guds forbandelser over hende, eller Israels rester i deres spredte tilstand blandt ikke-jøderne.

- ◀1a
GS Isaj.

- ◀4a
1 Mos 41:50-52; L&P 133:30-34. GS Efraim.

- ◀b
GS Magt.

- ◀6a
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀b
L&P 45:9. GS Banner.

- ◀c
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀8a
GS Zion.

- ◀b
L&P 82:14.

- ◀c
GS Førstefødselsret.

- ◀10a
GS Israel – Israels adsplittelse.

- ◀b
Hos 3:4-5; 2 Ne 6:11.

AFSNIT 114

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Far West, Missouri, den 11. april 1838.

1-2: Kirkestillinger, der beklædes af dem, der ikke er trofaste, vil blive givet til andre.

1 Sandelig, så siger Herren: Det er visdom for min tjener David W. Patten, at han afvikler alle sine forretninger, så hurtigt som det er ham muligt, og afhænder sine varer, så han kan udføre en mission for mig til næste forår sammen med andre, ja, tolv, ham selv iberegnet, for at vidne om mit navn og bringe glædelige tidender til hele verden.

2 For sandelig, så siger Herren, at for så vidt som der blandt jer findes sådanne, som fornægter mit navn, skal andre [a]sættes i deres [b]sted og modtage deres tilsynsgerning. Amen.

- ◀2a
L&P 118:1, 6.

- ◀b
L&P 64:40.

AFSNIT 115

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Far West, Missouri, den 26. april 1838, der tilkendegiver Herrens vilje angående opbygningen af dette sted og af Herrens hus. Denne åbenbaring er stilet til kirkens præsiderende embedsmænd og kirkens medlemmer.

1-4: Herren giver sin kirke navnet Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige. 5-6: Zion og hendes stave er steder til forsvar og tilflugt for de hellige. 7-16: De hellige bliver befalet at bygge Herrens hus i Far West. 17-19: Joseph Smith besidder nøglerne til Guds rige på jorden.

1 Sandelig, så siger Herren til dig, min tjener [a]Joseph Smith jun., og ligeså min tjener [b]Sidney Rigdon og også min tjener [c]Hyrum Smith og jeres rådgivere, som er og siden hen skal blive udpeget,

2 og også til dig, min tjener [a]Edward Partridge, og hans rådgivere,

3 og også til mine trofaste tjenere, som sidder i højrådet i min kirke i Zion, for således skal det kaldes, og til alle ældsterne og medlemmerne af min kirke, Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige, som er spredt overalt i hele verden.

4 For således skal min [a]kirke kaldes i de sidste dage, nemlig [b]Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige.

5 Sandelig siger jeg til jer alle: [a]Rejs jer, og lad jeres lys skinne, så jeres lys må blive et [b]banner for folkeslagene,

6 og så det, at de [a]samler sig i [b]Zions land og i hendes [c]stave, må tjene som forsvar og som [d]tilflugt fra uvejret og fra vreden, når den ufortyndet skal [e]udøses over hele jorden.

7 Lad byen Far West være et [a]helligt og indviet land for mig; og den skal kaldes allerhelligst, for jorden, hvorpå I står, er hellig.

8 Derfor befaler jeg jer at [a]bygge et hus til mig til indsamlingen af mine [b]hellige, så de kan tilbede mig.

9 Og lad der ske en påbegyndelse af dette arbejde og en grundlæggelse og et forberedende arbejde denne førstkommende sommer;

10 og lad påbegyndelsen finde sted på den fjerde dag i den førstkommende juli, og lad fra det tidspunkt af mit folk arbejde flittigt med at bygge et hus til mit navn;

11 og lad dem om [a]ét år fra denne dag genoptage arbejdet med at lægge grundvolden til mit [b]hus.

12 Og lad dem fra dette tidspunkt af arbejde flittigt, indtil det er fuldendt, fra hjørnestenen til toppen, indtil der ikke er noget tilbage, som ikke er fuldendt.

13 Sandelig siger jeg jer: Lad ikke min tjener Joseph, ej heller min tjener Sidney, ej heller min tjener Hyrum mere sætte sig i gæld for at kunne bygge et hus til mit navn,

14 men lad der blive bygget et hus til mit navn efter det [a]forbillede, som jeg vil vise dem.

15 Og hvis mit folk ikke bygger efter det forbillede, som jeg skal vise deres præsidentskab, vil jeg ikke antage det af deres hænder.

16 Men hvis mit folk bygger det efter det forbillede, som jeg skal vise deres præsidentskab, nemlig min tjener Joseph og hans rådgivere, da vil jeg antage det af mit folks hænder.

17 Og videre, sandelig siger jeg jer: Det er min vilje, at byen Far West skal bygges hurtigt op ved, at mine hellige samler sig;

18 og også, at der skal udpeges andre steder til [a]stave i de omkringliggende egne, sådan som de fra tid til anden skal blive tilkendegivet for min tjener Joseph.

19 For se, jeg vil være med ham, og jeg vil helliggøre ham over for folket; for til ham har jeg givet [a]nøglerne til dette rige og denne tjenestegerning. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Smith, Joseph, jun.

- ◀b
GS Rigdon, Sidney.

- ◀c
GS Smith, Hyrum.

- ◀2a
GS Partridge, Edward.

- ◀4a
3 Ne 27:4-8.

- ◀b
GS Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige.

- ◀5a
Es 60:1-3.

- ◀b
Es 11:12. GS Banner.

- ◀6a
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀b
GS Zion.

- ◀c
L&P 101:21. GS Stav.

- ◀d
Es 25:1, 4; L&P 45:66-71.

- ◀e
Åb 14:10; L&P 1:13-14.

- ◀7a
GS Hellig (tillægsord).

- ◀8a
L&P 88:119; 95:8.

- ◀b
GS Tilbedelse.

- ◀11a
L&P 118:5.

- ◀b
L&P 124:45-54.

- ◀14a
Hebr 8:5; L&P 97:10.

- ◀18a
L&P 101:21. GS Stav.

- ◀19a
GS Nøgler, præstedømmets.

AFSNIT 116

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith i nærheden af Wight’s Ferry på et sted, som kaldes Spring Hill, Daviess County, Missouri, den 19. maj 1838.

1 Spring Hill har af Herren fået navnet [a]Adam-ondi-Ahman, fordi, sagde han, det er det sted, hvor [b]Adam skal komme for at besøge sit folk, eller hvor den [c]gamle af dage skal sidde, som talt af profeten Daniel.

- ◀1a
L&P 78:15. GS Adam-ondi-Ahman.

- ◀b
GS Adam.

- ◀c
Dan 7:13-14, 22.

AFSNIT 117

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Far West, Missouri, den 8. juli 1838 angående William Marks’, Newel K. Whitneys og Oliver Grangers umiddelbare pligter.

1-9: Herrens tjenere bør ikke begære timelige ting, for »hvad betyder jordisk gods for Herren?«. 10-16: De skal forsage deres sjæls smålighed, så skal deres ofre være hellige for Herren.

1 Sandelig, så siger Herren til min tjener William Marks og også til min tjener Newel K. Whitney, lad dem hastigt afvikle deres forretninger og rejse fra Kirtlands land, førend jeg, Herren, atter sender sne på jorden.

2 Lad dem vågne op og rejse sig og komme frem og ikke nøle, for jeg, Herren, befaler det.

3 Hvis de derfor nøler, skal det ikke gå dem godt.

4 Lad dem omvende sig over for mig fra alle deres synder og fra alle deres begærlige ønsker, siger Herren, for hvad betyder [a]jordisk gods for mig? siger Herren.

5 Lad jeres ejendom i Kirtland afhænde for at betale [a]gælden, siger Herren. Afstå den, siger Herren, og hvad der måtte blive tilbage, lad det forblive i jeres hænder, siger Herren.

6 For er himlens fugle ikke mine og også havets fisk og dyrene i bjergene? Har jeg ikke skabt jorden? Holder jeg ikke [a]skæbnen for alle jordens nationers hære i mine hænder?

7 Vil jeg så ikke få de [a]ubeboede steder til at knoppes og til at blomstre og til at frembringe i overflod? siger Herren.

8 Er der ikke plads nok på bjergene i [a]Adam-ondi-Ahman og på sletterne i Olaha [b]Shineha, eller [c]landet, hvor Adam boede, til at I ikke behøver at begære det, som blot er en dråbe, og forsømme det, der vejer tungere?

9 Kom derfor herop til mit folks land, ja, Zion.

10 Lad min tjener, William Marks, være [a]trofast over nogle få ting, så skal han blive hersker over mange. Lad ham præsidere i mit folks midte i byen Far West, og lad ham blive velsignet med mit folks velsignelser.

11 Lad min tjener Newel K. Whitney skamme sig over den [a]nikolaitiske gruppe og over alle deres [b]hemmelige vederstyggeligheder og over al sin sjæls smålighed over for mig, siger Herren, og komme op til Adam-ondi-Ahmans land og være [c]biskop for mit folk, siger Herren, ikke bare af navn, men også af gavn, siger Herren.

12 Og videre siger jeg jer: Jeg erindrer min tjener [a]Oliver Granger; se, sandelig siger jeg ham, at hans navn skal holdes i hellig erindring fra slægtled til slægtled for evigt og altid, siger Herren.

13 Lad ham derfor kæmpe ihærdigt for at løskøbe Det Første Præsidentskab for min kirke, siger Herren, og når han falder, skal han rejse sig igen, for hans [a]offer skal være mere helligt for mig end hans fremgang, siger Herren.

14 Lad ham derfor hastigt komme herop til Zions land; og når tiden er inde, skal han blive købmand for mit navn, siger Herren, til gavn for mit folk.

15 Lad derfor intet menneske foragte min tjener Oliver Granger, men lad mit folks velsignelser hvile på ham for evigt og altid.

16 Og videre, sandelig siger jeg jer: Lad alle mine tjenere i Kirtlands land erindre Herren deres Gud og også mit hus, så de bevarer og holder det helligt, og at omstyrte vekselererne, når jeg anser tiden for at være inde, siger Herren. Således er det. Amen.

- ◀4a
L&P 104:14.

- ◀5a
L&P 104:78.

- ◀6a
ApG 17:26; 1 Ne 17:36-39.

- ◀7a
Es 35:1; L&P 49:24-25.

- ◀8a
L&P 116. GS Adam-ondi-Ahman.

- ◀b
Abr 3:13.

- ◀c
GS Eden.

- ◀10a
Matt 25:23.

- ◀11a
Åb 2:6, 15.

- ◀b
GS Hemmelige sammensværgelser.

- ◀c
GS Biskop.

- ◀12a
DVS den agent, som profeten havde ladet blive tilbage til at varetage hans forretninger i Kirtland.

- ◀13a
GS Ofre.

AFSNIT 118

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Far West, Missouri, den 8. juli 1838, som svar på bønnen: »Vis os din vilje, o Herre, angående de tolv.«

1-3: Herren vil sørge for de tolvs familier. 4-6: Ledige pladser i De Tolvs Råd bliver udfyldt.

1 Sandelig, så siger Herren. Lad der straks blive afholdt en konference, lad de tolv blive organiseret, og lad mænd blive udpeget til at [a]tage pladsen efter dem, som er faldet.

2 Lad min tjener [a]Thomas forblive en tid i Zions land for at udgive mit ord.

3 Lad de øvrige fra denne stund fortsætte med at prædike, og hvis de vil gøre det i al hjertets beskedenhed, og i sagtmodighed og [a]ydmyghed og [b]langmodighed, giver jeg, Herren, dem et løfte om, at jeg vil sørge for deres familier, og at en dør til rige muligheder skal blive åbnet for dem fra nu af.

4 Og lad dem til næste forår rejse for at tage over de store vande og der udbrede mit evangelium i dets fylde og aflægge vidnesbyrd om mit navn.

5 Lad dem tage afsked med mine hellige i byen Far West på den seksogtyvende dag i førstkommende april på den byggegrund, hvor mit hus skal ligge, siger Herren.

6 Lad min tjener John Taylor og også min tjener John E. Page og også min tjener Wilford Woodruff og også min tjener Willard Richards blive udpeget til at udfylde pladserne efter dem, som er faldet, og officielt blive underrettet om deres udpegelse.

- ◀1a
ApG 1:13, 16-17, 22-26.

- ◀2a
GS Marsh, Thomas B.

- ◀3a
GS Ydmyg.

- ◀b
GS Udholdenhed.

AFSNIT 119

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Far West, Missouri, den 8. juli 1838, som svar på hans bøn: »O Herre! Vis dine tjenere, hvor meget du kræver af dit folks ejendom i tiende.« Tiendeloven, som den forstås i dag, var ikke blevet givet til kirken forud for denne åbenbaring. Betegnelsen tiende i den netop citerede bøn og i tidligere åbenbaringer (64:23; 85:3; 97:11) betød ikke blot en tiendedel, men alle frivillige offergaver, eller bidrag, til kirken. Herren havde tidligere givet kirken loven om indvielse og forvaltning af ejendom, som medlemmerne (hovedsagelig de ledende ældster) forpligtede sig til at efterleve ved en pagt, der skulle være evigtvarende. Fordi mange ikke levede op til denne pagt, trak Herren den tilbage for en tid og gav i stedet tiendeloven til hele kirken. Profeten spurgte Herren, hvor meget af deres ejendom han forlangte til hellige formål. Svaret var denne åbenbaring.

1-5: De hellige skal indbetale deres overskydende ejendom og derefter som tiendebetaling give en tiendedel af deres tilvækst årligt. 6-7: En sådan fremgangsmåde vil helliggøre Zions land.

1 Sandelig, så siger Herren: Jeg kræver, at al deres [a]overskydende ejendom skal lægges i hænderne på biskoppen for min kirke i Zion

2 til opførelsen af mit [a]hus og til grundlæggelsen af Zion og til præstedømmet og til min kirkes præsidentskabs gæld.

3 Og dette skal være begyndelsen på mit folks [a]tiendebetaling.

4 Og derefter skal de, som på denne måde er blevet afkrævet tiende, betale en tiendedel af hele deres indkomst årligt, og dette skal være en stående lov for dem for evigt, for mit hellige præstedømme, siger Herren.

5 Sandelig siger jeg jer: Det skal ske, at alle de, som samles i [a]Zions land, skal afkræves tiende i form af deres overskydende ejendom og skal iagttage denne lov, ellers skal de ikke findes værdige til at bo iblandt jer.

6 Og jeg siger jer: Hvis mit folk ikke iagttager denne lov for at holde den hellig og ved denne lov helliggør [a]Zions land for mig, så mine lovbud og retsregler kan overholdes deri, så det bliver allerhelligst, se, sandelig siger jeg jer: Da skal det ikke være Zions land for jer.

7 Og dette skal være et forbillede for alle [a]Zions stave. Således er det. Amen.

- ◀1a
L&P 42:33-34, 55; 51:13; 82:17-19.

- ◀2a
L&P 115:8.

- ◀3a
Mal 3:8-12; L&P 64:23. GS Tiende.

- ◀5a
L&P 57:2-3.

- ◀6a
GS Zion.

- ◀7a
GS Stav.

AFSNIT 120

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Far West, Missouri, den 8. juli 1838, som tilkendegiver, hvordan der skal disponeres over den ejendom, der bliver givet som tiende, som omtalt i den foregående åbenbaring, afsnit 119.

1 Sandelig, så siger Herren: Tiden er nu kommet, da der skal disponeres over [a]den af et råd, som består af Det Første Præsidentskab for min kirke og af biskoppen og hans råd og af mit højråd og ved min egen røst til dem, siger Herren. Således er det. Amen.

- ◀1a
DVS tiende.

AFSNIT 121

Bøn og profetier nedskrevet af profeten Joseph Smith i en epistel til kirken, mens han sad fængslet i Liberty, Missouri, dateret den 20. marts 1839. Profeten og flere af hans medarbejdere havde siddet fængslet i flere måneder. Deres benådningsansøgninger og anker, som var rettet til de folkevalgte ledere og dommere, havde ikke bragt dem nogen hjælp.

1-6: Profeten bønfalder Herren for de lidende hellige. 7-10: Herren indgyder ham fred. 11-17: Forbandet er alle de, der højrøstet fremsætter falske beskyldninger om overtrædelse mod Herrens folk. 18-25: De skal ikke få retten til præstedømmet, men skal blive fordømt. 26-32: Herlige åbenbaringer bliver lovet dem, der holder tappert ud. 33-40: Derfor er mange kaldet og kun få udvalgt. 41-46: Præstedømmet må kun bruges i retfærdighed.

1 O Gud, hvor er du? Og hvor er paulunet, som dækker dit [a]skjul?

2 [a]Hvor længe skal din hånd holdes tilbage og dit øje, ja, dit rene øje, skue ned fra de evige himle på den uret, som gøres mod dit folk og dine tjenere, og dine ører gennemtrænges af deres råb?

3 Ja, o Herre, [a]hvor længe skal de lide denne uret og ulovlige undertrykkelse, førend dit hjerte bliver blødgjort over for dem, og dit indre bliver bevæget af medfølelse med dem?

4 O, Herre, Gud, [a]Almægtige, skaber af himmel, jord og hav og alt, hvad der er i dem, og som behersker og har magt over Djævelen og det mørke og natomhyllede rige Sheol – udræk din hånd, lad dit øje gennembore, lad dit paulun blive løftet, lad ikke længere dit [b]skjul være dækket, lad dit øre blive bøjet, lad dit hjerte blive blødgjort og dit indre bevæget af medfølelse med os.

5 Lad din vrede blive optændt mod vore fjender, og skaf os i dit hjertes raseri [a]hævn for uretten mod os med dit sværd.

6 Husk dine lidende hellige, o vor Gud, så skal dine tjenere fryde sig over dit navn for evigt.

7 Min søn, lad der være fred i din sjæl, din [a]modgang og dine trængsler skal kun vare et øjeblik,

8 og så skal Gud, hvis du [a]udholder dem vel, ophøje dig i det høje; du skal sejre over alle dine fjender.

9 Dine [a]venner står dig bi, og de skal atter hilse dig med varmt hjerte og venlige hænder.

10 Du er endnu ikke som [a]Job, dine venner går ikke i rette med dig, ej heller beskylder de dig for overtrædelse, sådan som de gjorde med Job.

11 Og de, der beskylder dig for overtrædelse, deres forhåbninger skal svides af, og deres forventninger skal smelte bort, som [a]rimfrosten smelter for den opgående sols brændende stråler;

12 og også at Gud har sat sin hånd og sit segl på, at han vil forandre [a]tiderne og årstiderne og forblinde deres sind, så de ikke kan forstå hans forunderlige gerninger, og så han også kan prøve dem og gribe dem i deres egen snuhed;

13 og også fordi deres hjerte er fordærvet, så det, som de er villige til at bringe over andre og nyder at lade andre lide, må komme over [a]dem selv i fuldeste mål;

14 så de også må blive skuffet og deres håb må blive tilintetgjort;

15 og så de og deres efterkommere om ikke mange år må blive fejet bort under himlen, siger Gud, så ikke én af dem lades tilbage til at stå ved muren.

16 Forbandede er alle de, der løfter hælen mod mine [a]salvede, siger Herren, og som råber, at de har [b]syndet, når de ikke har syndet i mine øjne, siger Herren, men har gjort det, som var ret i mine øjne, og som jeg har befalet dem.

17 Men de, som råber op om overtrædelse, gør det, fordi de er syndens tjenere og selv er [a]ulydighedens børn.

18 Og de, som sværger falsk mod mine tjenere, for at kunne bringe dem i trældom og i døden –

19 ve dem; fordi de har [a]krænket mine små, skal de blive afskåret fra mit hus’ [b]ordinancer.

20 Deres [a]kurv skal ikke blive fuld, deres huse og deres lader skal forgå, og selv skal de blive foragtet af dem, som smigrede dem.

21 De skal ikke have ret til [a]præstedømmet, ej heller deres efterkommere efter dem fra slægtled til slægtled.

22 Det havde været [a]bedre for dem, om en møllesten var blevet hængt om halsen på dem, og de var druknet i havets dyb.

23 Ve alle dem, der forulemper mit folk og fordriver dem og myrder dem og vidner mod dem, siger Hærskarers Herre; en [a]slægt af hugorme skal ikke undslippe helvedes fordømmelse.

24 Se, mine øjne [a]ser og kender alle deres gerninger, og jeg har en hastig [b]dom i beredskab til dem alle, når tiden til den er inde;

25 for der er en [a]tid fastsat for enhver, efter hvordan hans [b]gerninger er.

26 Gud vil ved sin [a]hellige Ånd, ja, ved den ubeskrivelige [b]gave, som Helligånden er, give jer [c]kundskab, som ikke, siden verden blev til, er blevet åbenbaret førend nu,

27 og som vore forfædre med spændt forventning har set frem til skulle blive åbenbaret i de sidste tider, og som deres tanker er blevet henledt på af engle, som værende holdt tilbage til deres herligheds fylde;

28 en tid, der skal komme, og hvori [a]intet skal blive holdt tilbage, hvad enten der er én Gud eller flere [b]guder, så skal de blive tilkendegivet.

29 Alle troner og riger, fyrstendømmer og magter skal blive [a]åbenbaret og skænket alle dem, som tappert har holdt ud i Jesu Kristi evangelium.

30 Og også, om der er sat [a]grænser for himlene eller for havene eller for det tørre land eller for solen, månen eller stjernerne,

31 alle deres omdrejningstider, alle de fastsatte dage, måneder og år og alle dagene i deres dage, måneder og år og alle deres herligheder, love og bestemte tider skal blive åbenbaret i tidernes fyldes [a]uddelings dage

32 i overensstemmelse med det, der blev bestemt midt i det [a]råd, som den evige [b]Gud over alle andre guder afholdt, før denne verden blev til, og som skulle holdes tilbage indtil afslutningen og enden på den, da enhver skal træde ind i hans evige [c]nærhed og ind til hans udødelige [d]hvile.

33 Hvor længe kan rindende vand forblive urent? Hvilken magt kan holde himlene tilbage? Mennesket kunne lige så godt strække sin svage arm ud for at standse Missourifloden i dens fastlagte løb, eller for at vende strømmen i modsat retning, som at hindre den Almægtige i at øse [a]kundskab fra himlen ned over de sidste dages helliges hoveder.

34 Se, mange er [a]kaldet, men få er [b]udvalgt. Og hvorfor er de ikke udvalgt?

35 Fordi deres hjerte er så optaget af det, der hører denne [a]verden til, og tragter efter [b]anerkendelse fra mennesker, at de ikke lærer denne ene lektie:

36 At [a]præstedømmets rettigheder er uadskilleligt forbundet med himlens [b]kræfter, og at himlens kræfter ikke kan beherskes eller anvendes uden at det sker efter [c]retfærdighedens principper.

37 At de kan overdrages os, det er sandt, men når vi forsøger at [a]skjule vore [b]synder eller at tilfredsstille vor [c]stolthed, vor forfængelige ærgerrighed, eller at udøve magt eller herredømme eller tvang over menneskenes børns sjæle i nogen som helst grad af uretfærdighed, se, da [d]trækker himlene sig tilbage, Herrens Ånd bedrøves, og når den trækker sig tilbage, så er det amen med den mands præstedømme, eller myndighed.

38 Se, førend han ved af det, er han overladt til sig selv til at [a]stampe mod brodden, til at [b]forfølge de hellige og til at kæmpe mod Gud.

39 Ved sørgelig erfaring har vi lært, at det er næsten alle menneskers [a]natur og tilbøjelighed, at de, så snart de mener, at de har fået en smule myndighed, da straks begynder at udøve uretfærdigt herredømme.

40 Derfor er mange kaldet, men få er udvalgt.

41 Ingen magt eller indflydelse kan eller bør fastholdes i kraft af præstedømmet, [a]uden at det sker ved overtalelse, ved [b]langmodighed, ved mildhed og sagtmodighed og ved uskrømtet kærlighed,

42 ved venlighed og sand kundskab, som uden [a]hykleri og uden [b]svig i høj grad vil udvikle sjælen.

43 [a]Irettesæt i tide med skarphed, når du bliver tilskyndet af Helligånden, og udvis derefter et større mål af [b]kærlighed til den, som du har irettesat, for at han ikke skal betragte dig som sin fjende,

44 så han må vide, at din trofasthed er stærkere end dødens bånd.

45 Lad også dit indre være fyldt af næstekærlighed til alle mennesker og til troens husstand, og lad [a]dyd uophørligt pryde dine [b]tanker, da skal din selvtillid vokse sig stærk i Guds nærhed, og præstedømmets lære skal falde på din sjæl som [c]dug fra himlen.

46 [a]Helligånden skal være din stadige ledsager, og dit scepter et uforanderligt scepter af retfærdighed og sandhed, og dit [b]rige skal være et evigtvarende rige, og uden tvang skal det tilflyde dig for evigt og altid.

- ◀1a
Sl 13:2-3; 102:1-2.

- ◀2a
Hab 1:2.

- ◀3a
L&P 109:49.

- ◀4a
GS Almægtig.

- ◀b
L&P 123:6.

- ◀5a
Luk 18:7-8.

- ◀7a
GS Modgang.

- ◀8a
1 Pet 2:19-23. GS Udholdenhed.

- ◀9a
L&P 122:3.

- ◀10a
GS Job.

- ◀11a
2 Mos 16:14.

- ◀12a
Dan 2:21.

- ◀13a
Ordsp 28:10; 1 Ne 14:3.

- ◀16a
1 Sam 26:9; Sl 105:15.

- ◀b
2 Ne 15:20; Moro 7:14, 18.

- ◀17a
Ef 5:6.

- ◀19a
Matt 18:6. GS Forsynde sig.

- ◀b
GS Ordinancer.

- ◀20a
5 Mos 28:15-20.

- ◀21a
GS Præstedømme.

- ◀22a
Matt 18:6; L&P 54:5.

- ◀23a
Matt 12:34.

- ◀24a
GS Alvidende.

- ◀b
Hel 8:25. GS Dømme.

- ◀25a
L&P 122:9.

- ◀b
GS Gerninger.

- ◀26a
L&P 8:2-3.

- ◀b
GS Helligåndsgaven.

- ◀c
Dan 2:20-22; TA 1:9. GS Åbenbaring.

- ◀28a
L&P 42:61; 76:7-8; 98:12.

- ◀b
Sl 82:1, 6; Joh 10:34-36; 1 Kor 8:5-6; L&P 76:58; 132:20; Abr 4:1; 5:1-2.

- ◀29a
L&P 101:32.

- ◀30a
Job 26:7-14; Sl 104:5-9; ApG 17:26.

- ◀31a
GS Uddeling.

- ◀32a
GS Rådet i himlen.

- ◀b
5 Mos 10:17.

- ◀c
GS Mennesker – Menneskets mulighed for at blive som vor himmelske Fader.

- ◀d
GS Hvile.

- ◀33a
L&P 128:19. GS Kundskab.

- ◀34a
Matt 20:16; 22:1-14; L&P 95:5-6. GS Kalde, kaldet af Gud.

- ◀b
GS Udvalgt.

- ◀35a
GS Verdslighed.

- ◀b
Matt 6:2; 2 Ne 26:29.

- ◀36a
GS Myndighed; Præstedømme.

- ◀b
GS Magt.

- ◀c
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀37a
Ordsp 28:13.

- ◀b
GS Synd.

- ◀c
GS Stolthed.

- ◀d
L&P 1:33.

- ◀38a
ApG 9:5.

- ◀b
GS Forfølgelse.

- ◀39a
GS Naturlige menneske.

- ◀41a
1 Pet 5:1-3.

- ◀b
2 Kor 6:4-6.

- ◀42a
Jak 3:17.

- ◀b
GS Svig.

- ◀43a
GS Revselse.

- ◀b
GS Kærlighed; Næstekærlighed.

- ◀45a
GS Dyd.

- ◀b
GS Tanker.

- ◀c
5 Mos 32:1-2; L&P 128:19.

- ◀46a
GS Helligånden.

- ◀b
Dan 7:13-14.

AFSNIT 122

Herrens ord til profeten Joseph Smith, mens han sad fængslet i Liberty, Missouri. Dette afsnit er et uddrag fra en epistel til kirken dateret den 20. marts 1839 (se indledningen til afsnit 121).

1-4: Jordens ender vil spørge efter Joseph Smiths navn. 5-7: Alle de farer og den møje, han bliver udsat for, vil give ham erfaring og være til hans bedste. 8-9: Menneskesønnen er steget ned under dem alle.

1 Jordens ender skal spørge efter dit [a]navn, og tåber skal gøre nar ad dig, og helvede skal rase imod dig,

2 hvorimod de rene af hjertet og de vise og de ædle og de dydige bestandig skal søge [a]råd og myndighed og velsignelser under din hånd.

3 Og dit folk skal aldrig blive vendt imod dig af forræderes vidnesbyrd.

4 Og skønt deres indflydelse skal kaste dig ud i vanskeligheder og bag tremmer og mure, skal du holdes i ære, og [a]bortset fra et kort øjeblik så skal din røst på grund af din retfærdighed være mere skrækindjagende i dine fjenders midte end den vilde [b]løve, og din Gud skal stå dig bi for evigt og altid.

5 Hvis du bliver bedt om at gennemgå modgang, hvis du er i fare blandt falske brødre, hvis du er i fare blandt røvere, hvis du er i fare til lands og til vands,

6 hvis du bliver anklaget med alle slags falske anklager, hvis dine fjender falder over dig, hvis de river dig bort fra samværet med din far og mor og dine brødre og søstre, og hvis dine fjender med draget sværd river dig bort fra din hustrus og dine børns favn, og din ældste søn, skønt han kun er seks år gammel, klynger sig til dine klæder og siger: Min far, min far, hvorfor kan du ikke blive hos os? O, min far, hvad vil disse mennesker gøre ved dig? Og hvis han da bliver stødt bort fra dig med sværdet, og du bliver slæbt i fængsel, og dine fjender lusker omkring dig som [a]ulve efter lammets blod,

7 og hvis du skulle blive kastet i fangehullet eller i morderes hænder, og der bliver fældet dødsdom over dig, hvis du bliver [a]kastet i dybet, hvis de svulmende bølger lægger råd op imod dig, hvis heftige vinde bliver din fjende, hvis himlene bliver sorte, og alle elementerne forener sig for at spærre vejen, og frem for alt, hvis selve [b]helvedes gab åbner sig vidt for at opsluge dig, da skal du vide, min søn, at alt dette skal give dig [c]erfaring og skal være til gavn for dig.

8 [a]Menneskesønnen er [b]steget ned under dem alle. Er du større end han?

9 Fortsæt derfor på din vej, så skal præstedømmet [a]forblive hos dig, for [b]grænserne er sat for dem, de kan ikke overskride dem. Dine [c]dage er kendt, og dine år skal ikke blive færre; [d]frygt derfor ikke for, hvad mennesket kan gøre, for Gud vil være med dig for evigt og altid.

- ◀1a
JS-H 1:33.

- ◀2a
GS Råd.

- ◀4a
L&P 121:7-8.

- ◀b
3 Ne 20:16-21; 21:12.

- ◀6a
Luk 10:3.

- ◀7a
Jon 2:4-7.

- ◀b
2 Sam 22:5-7; JS-H 1:15-16.

- ◀c
2 Kor 4:17; Hebr 12:10-11; 2 Ne 2:11.

- ◀8a
GS Menneskesønnen.

- ◀b
Hebr 2:9, 17-18; L&P 76:107; 88:6.

- ◀9a
L&P 90:3.

- ◀b
ApG 17:26.

- ◀c
L&P 121:25.

- ◀d
Neh 4:8; Sl 56:5; 118:6; Ordsp 3:5-6; Es 51:7; Luk 12:4-5; 2 Ne 8:7; L&P 3:7; 98:14.

AFSNIT 123

De helliges pligter i forhold til deres forfølgere, som nedskrevet af profeten Joseph Smith, mens han sad fængslet i Liberty, Missouri. Dette afsnit er et uddrag af en epistel til kirken dateret den 20. marts 1839 (se indledningen til afsnit 121).

1-6: De hellige skal samle materiale og udgive en beretning om deres lidelser og forfølgelser. 7-10: Den samme ånd, som formulerede de falske trosbekendelser, fører også til forfølgelse af de hellige. 11-17: Mange blandt alle sekter skal endnu modtage sandheden.

1 Og videre, vi ville gerne foreslå jer at overveje det hensigtsmæssige i, at alle de hellige indsamler viden om alle de kendsgerninger og lidelser og mishandlinger, som er blevet påført dem af befolkningen i denne stat,

2 og også om al deres ejendom og omfanget af den skade, som de har lidt, både på rygte og personlig overlast, så vel som på fast ejendom,

3 og også navnene på alle personer, der har haft en hånd med i deres undertrykkelse, for så vidt som de kan få fat på dem og finde dem.

4 Og måske kan der udpeges en komite til at finde ud af dette og til at nedskrive vidneudsagn og beedigede erklæringer og også til at indsamle de smædeskrifter, som er i omløb,

5 og alle dem, som står i tidsskrifterne og i leksikaene og alle de smædehistorier, som er blevet udgivet og stadig skrives, og af hvem, og fremlægge hele denne række af djævelske skurkagtigheder og forbryderiske og morderiske voldshandlinger, som er blevet øvet mod dette folk –

6 så vi ikke alene kan offentliggøre disse for hele verden, men fremlægge dem for de øverste myndighedspersoner i hele deres mørke og helvedsagtige farve som den sidste anstrengelse, der er blevet os pålagt af vor himmelske Fader, førend vi fuldt og helt kan gøre krav på det løfte, som skal kalde ham frem fra hans [a]skjul, og også for at hele nationen må stå tilbage uden undskyldning, inden han kan udsende sin mægtige arms kraft.

7 Dette er en bydende pligt, som vi skylder Gud og de engle, sammen med hvem vi skal blive fremstillet, og også os selv, vore hustruer og børn, som har måttet bøje sig på grund af sorg, kummer og bekymring, under den mest fordømte hånd af mord, tyranni og undertrykkelse, støttet og tilskyndet og opretholdt ved påvirkning fra den ånd, som så solidt har naglet fædrenes trosbekendelser, de løgne, som de har arvet, fast på børnenes hjerte og fyldt verden med forvirring, og som har vokset sig stærkere og stærkere og nu er selve drivkraften bag al fordærvelse, og hele [a]jorden stønner under vægten af dens syndighed.

8 Den er et [a]jernåg, den er et stærkt bånd, den er selve helvedes håndjern og kæder og håndlænker og fodlænker.

9 Derfor er det en bydende pligt, som vi skylder, ikke alene vore egne hustruer og børn, men også enkerne og de faderløse, hvis mænd og fædre er blevet [a]myrdet under dens jernhånd,

10 hvilke sorte og formørkende gerninger er nok til at få selv helvede til at gyse og stå forfærdet og bleg tilbage og få selve Djævelens hænder til at ryste og dirre.

11 Og det er også en bydende pligt, som vi skylder hele den opvoksende slægt og alle de rene af hjertet,

12 for der er endnu mange på jorden blandt alle sekter, trossamfund og trosretninger, som er [a]forblindede af menneskers lumske snuhed, hvorved de ligger på lur for at bedrage, og som alene bliver holdt borte fra sandheden, fordi de [b]ikke ved, hvor de kan finde den,

13 derfor er det, at vi skulle slide os op for at bringe alt det, som er [a]skjult i mørket, frem i lyset, for så vidt som vi kender til det – og det bliver visselig tilkendegivet fra himlen –

14 noget, som bør varetages med største iver.

15 Lad ingen regne det for småting, for der er meget, som ligger i fremtiden, og som vedrører de hellige, der afhænger af det.

16 I ved, brødre, at et meget [a]stort skib under et uvejr drager meget stor nytte af et meget lille ror ved at blive holdt op mod vinden og bølgerne.

17 Lad os derfor, inderligt elskede brødre, med [a]glæde gøre alt, hvad der står i vor magt, og måtte vi da med største vished være stille for at se [b]Guds frelse, og så hans arm kan blive åbenbaret.

- ◀6a
L&P 101:89; 121:1, 4.

- ◀7a
Moses 7:48-49.

- ◀8a
GS Åg.

- ◀9a
L&P 98:13; 124:54.

- ◀12a
Kol 2:8; L&P 76:75.

- ◀b
1 Ne 8:21-23.

- ◀13a
1 Kor 4:5.

- ◀16a
Jak 3:4; Alma 37:6-7; L&P 64:33.

- ◀17a
L&P 59:15.

- ◀b
2 Mos 14:13.

AFSNIT 124

Åbenbaring givet til profeten Joseph Smith i Nauvoo, Illinois, den 19. januar 1841. På grund af tiltagende forfølgelser og ulovlige retsskridt mod dem fra embedsmændenes side var de hellige blevet tvunget til at forlade Missouri. Udryddelsesordren, som var blevet udstedt af Missouris guvernør Lilburn W. Boggs, dateret den 27. oktober 1838, gav dem ingen anden mulighed. I 1841, da denne åbenbaring blev givet, havde de hellige bygget byen Nauvoo, hvor landsbyen Commerce, Illinois, tidligere havde ligget, og her var kirkens hovedsæde blevet etableret.

1-14: Joseph Smith får befaling om at udstede en højtidelig proklamation om evangeliet til USA’s præsident, guvernørerne og herskerne over alle nationer. 15-21: Hyrum Smith, David Patten, Joseph Smith sen. og andre af de levende og de døde bliver velsignet for deres retskaffenhed og dyder. 22-28: De hellige får befaling om at bygge både et hus til indlogering af fremmede og et tempel i Nauvoo. 29-36: Dåb for afdøde skal udføres i templer. 37-44: Herrens folk bygger altid templer til udførelse af hellige ordinancer. 45-55: De hellige bliver fritaget for at bygge templet i Jackson County, fordi de bliver undertrykt af deres fjender. 56-83: Der gives anvisninger på, hvordan Nauvoo House skal bygges. 84-96: Hyrum Smith bliver kaldet til at være patriark, til at modtage nøglerne og til at overtage Oliver Cowderys plads. 97-122: William Law og andre bliver rådgivet med hensyn til deres arbejde. 123-145: Overordnede og lokale embedsmænd bliver nævnt tillige med deres pligter og tilhørsforhold til deres kvorummer.

1 Sandelig, så siger Herren til dig, min tjener Joseph Smith: Jeg er meget tilfreds med det offer og de bekendelser, som du har foretaget, for med dette sigte har jeg ladet dig fremstå, så jeg kunne vise min visdom gennem de [a]svage på jorden.

2 Dine bønner er antagelige for mig, og som svar på dem siger jeg dig, at du nu er kaldet til straks at udstede en højtidelig proklamation om mit evangelium og om denne [a]stav, som jeg har sat som hjørnesten i Zion, og som skal poleres, så den får den forfinelse, der ligner den, man finder i et palads.

3 Denne proklamation skal udstedes til alle [a]konger i verden, til dens fire hjørner, til den ærværdige, valgte præsident og de højsindede guvernører i den nation, hvori du bor, og til alle jordens nationer, der er spredt vidt omkring.

4 Lad den blive skrevet i en [a]sagtmodig ånd og ved kraften fra Helligånden, som skal være i dig på det tidspunkt, hvor du skriver den;

5 for det skal blive givet dig ved Helligånden at kende min vilje angående disse konger og myndigheder, endog hvad der skal ske dem i fremtiden.

6 For se, jeg står i begreb med at opfordre dem til at give agt på Zions lys og herlighed, for den fastsatte tid til at begunstige hende er kommet.

7 Opfordr dem derfor med højlydt proklamering og med dit vidnesbyrd uden at frygte dem, for de er som [a]græs, og al deres herlighed er som dets blomster, som snart falder, så de også må være uden undskyldning,

8 og så jeg kan hjemsøge dem på hjemsøgelsens dag, da jeg skal fjerne sløret fra mit ansigt, for at tildele undertrykkeren sin del blandt hyklerne, hvor der er [a]tænderskæren, hvis de forkaster mine tjenere og mit vidnesbyrd, som jeg har åbenbaret for dem.

9 Og videre, jeg vil påvirke og blødgøre deres hjerte, mange af dem til gavn for jer, så I må finde nåde for deres øjne, så de må komme til sandhedens [a]lys og ikke-jøderne til Zions ophøjelse og opløftelse.

10 For min hjemsøgelses dag kommer hastigt, i den [a]time, I ikke venter det. Og hvor skal der være sikkerhed for mit folk og tilflugt for dem, der lades tilbage af dem?

11 Vågn op, o jordens konger! Kom I, o, kom I med jeres guld og jeres sølv til hjælp for mit folk, til Zions døtres hus.

12 Og videre, sandelig siger jeg dig: Lad min tjener Robert B. Thompson hjælpe dig med at skrive denne proklamation, for jeg er meget tilfreds med ham, og med at han skal være hos dig;

13 lad ham derfor give agt på dit råd, så vil jeg velsigne ham med en mangfoldighed af velsignelser; lad ham være trofast og tro i alt fra nu af, så skal han være stor i mine øjne;

14 men lad ham huske på, at hans [a]forvaltning vil jeg kræve af hans hænder.

15 Og videre, sandelig siger jeg dig: Velsignet er min tjener [a]Hyrum Smith, for jeg, Herren, elsker ham på grund af hans hjertes [b]retskaffenhed, og fordi han elsker det, der er ret i mine øjne, siger Herren.

16 Videre, lad min tjener John C. Bennett hjælpe dig i dit arbejde med at sende mit ord til jordens konger og folk og bistå dig, nemlig dig min tjener Joseph Smith, i trængslens time, så skal hans belønning ikke udeblive, hvis han tager imod [a]råd.

17 Og takket være sin kærlighed skal han blive stor, for han skal være min, hvis han gør dette, siger Herren. Jeg har set de gerninger, som han har gjort, og som jeg antager, hvis han fortsætter, og vil krone ham med velsignelser og stor herlighed.

18 Og videre, jeg siger dig, at det er min vilje, at min tjener Lyman Wight skal vedblive med at prædike for Zion i en sagtmodig ånd og bekende mig over for verden, så vil jeg bære ham som på [a]ørnevinger, og han skal avle herlighed og ære for sig selv og for mit navn,

19 så jeg, når han afslutter sin gerning, må tage ham til mig, ligesom jeg gjorde med min tjener [a]David Patten, som er hos mig på dette tidspunkt, og også med min tjener [b]Edward Partridge og ligeså min alderstegne tjener [c]Joseph Smith sen., som sidder [d]hos Abraham ved hans højre hånd, og velsignet og hellig er han, for han er min.

20 Og videre, sandelig siger jeg dig: Min tjener George Miller er uden [a]svig; ham kan man sætte sin lid til på grund af hans hjertes retskaffenhed; og på grund af den kærlighed, som han nærer til mit vidnesbyrd, elsker jeg, Herren, ham.

21 Jeg siger derfor dig: Jeg besegler på hans hoved embedet som [a]biskop, ligesom min tjener Edward Partridge, så han kan modtage det, der helliges af mit hus, så han kan dele velsignelser ud på hovedet på de fattige blandt mit folk, siger Herren. Lad ingen foragte min tjener George, for han skal ære mig.

22 Lad min tjener George og min tjener Lyman og min tjener John Snider og andre [a]bygge et hus til mit navn, et sådant som min tjener Joseph skal vise dem, på det sted han også skal vise dem.

23 Og det skal være et hus, hvor man kan indlogere sig, et hus, som fremmede kan komme til langvejs fra for at få logi; lad det derfor være et godt hus, al antagelse værd, så den [a]trætte vejfarende kan finde sundhed og sikkerhed, mens han grunder over Herrens ord og den [b]hjørnesten, som jeg har udpeget for Zion.

24 Dette hus skal være en sund bolig, hvis det bliver bygget til mit navn, og hvis den vært, som skal udpeges for det, ikke lader noget urent komme derind. Det skal være helligt, ellers vil Herren jeres Gud ikke bo deri.

25 Og videre, sandelig siger jeg dig: Lad alle mine hellige komme langvejs fra.

26 Og send I rappe sendebud af sted, ja, udvalgte sendebud, og sig til dem: Kom I med alt jeres guld og jeres sølv og jeres ædelstene og med alle jeres antikviteter og sammen med alle, der har kendskab til antikviteter, de, som vil komme, kan komme, og medbring buksbomtræ og grantræ og fyrretræ sammen med alle jordens kostbare træsorter,

27 og med jern, med kobber og med bronze og med zink og med alle jeres kostbare ting fra jorden; og byg et [a]hus til mit navn, som den Højeste kan [b]bo i.

28 For der findes ikke et sted på jorden, som han kan komme til og på ny [a]gengive det, der har været tabt for jer, eller som han har taget bort, nemlig præstedømmets fylde.

29 For en [a]døbefont er der ikke på jorden, så de, mine hellige, kan blive [b]døbt for dem, der er døde –

30 for denne ordinance hører til mit hus og kan ikke være antagelig for mig undtagen i jeres fattigdoms dage, hvor I ikke er i stand til at bygge et hus til mig.

31 Men jeg befaler jer, alle I mine hellige, at [a]bygge et hus til mig; og jeg tilsteder jer tilstrækkelig tid til at bygge et hus til mig; og i dette tidsrum skal jeres dåbshandlinger være antagelige for mig.

32 Men se, når den tilstedte tid er gået, skal jeres dåbshandlinger for jeres døde ikke være antagelige for mig, og hvis I ikke gør dette, når den tilstedte tid er gået, skal I blive forkastet som kirke tillige med jeres døde, siger Herren jeres Gud.

33 For sandelig siger jeg jer, at efter at I har haft tilstrækkelig tid til at bygge et hus til mig, hvori ordinancen dåb for de døde hører til, og hvortil den blev henlagt før verdens grundlæggelse, kan jeres dåbshandlinger for jeres døde ikke være antagelige for mig.

34 For deri bliver [a]nøglerne til det hellige præstedømme overdraget, så I kan få ære og herlighed.

35 Og efter dette tidsrum er jeres dåbshandlinger for de døde, udført af dem, der er spredt ude omkring, ikke antagelige for mig, siger Herren.

36 For det er blevet fastsat, at i Zion og i hendes stave og i Jerusalem, de steder, som jeg har udpeget til [a]tilflugt, skal stederne for jeres dåbshandlinger for jeres døde være.

37 Og videre, sandelig siger jeg jer: Hvordan skal jeres [a]tvætninger kunne være antagelige for mig, medmindre I udfører dem i et hus, som I har bygget til mit navn.

38 For af denne årsag befalede jeg Moses, at han skulle bygge en [a]bolig, at de skulle bringe den med sig i ørkenen, og at bygge et [b]hus i det forjættede land, så disse ordinancer, som havde været skjult fra før verden blev til, kunne blive åbenbaret.

39 Derfor, sandelig siger jeg jer, at jeres [a]salvelser og jeres tvætninger og jeres [b]dåbshandlinger for de døde og jeres [c]højtidelige forsamlinger og jeres minderitualer for jeres [d]ofre ved Levis sønner og for jeres orakler på jeres [e]helligste steder, gennem hvilke I modtager budskaber, og jeres lovbud og retsregler, som skal tjene til påbegyndelse af åbenbaringerne om og grundlæggelsen af Zion og til herlighed, ære og begavelse for alle hendes indbyggere, er indstiftet ved den ordinance, der hører til mit hellige hus, som mit folk altid er blevet befalet at bygge til mit hellige navn.

40 Og sandelig siger jeg jer: Lad dette hus blive bygget til mit navn, så jeg deri kan åbenbare mine ordinancer for mit folk.

41 For jeg anser det for hensigtsmæssigt at [a]åbenbare min kirke det, som har været [b]skjult fra før verdens grundlæggelse, det, som vedrører [c]tidernes fyldes uddeling.

42 Og [a]jeg vil vise min tjener Joseph alt det, som vedrører dette hus og dets præstedømme og det sted, hvorpå det skal bygges.

43 Og I skal bygge det på det sted, hvor I har tænkt på at bygge det, for det er det sted, som jeg har udvalgt til, at I skal bygge det på.

44 Hvis I arbejder af al jeres styrke, vil jeg hellige det sted, så det bliver gjort [a]helligt.

45 Og hvis mit folk vil give agt på min røst og på mine [a]tjeneres røst, hvem jeg har udpeget til at lede mit folk, se, sandelig siger jeg jer, så skal de ikke blive flyttet fra deres sted.

46 Men hvis de ikke vil give agt på min røst eller på disse mænds røst, hvem jeg har udpeget, da skal de ikke blive velsignet, for de besmitter mine hellige jordlodder og mine hellige ordinancer og vedtægter og mine hellige ord, som jeg giver dem.

47 Og det skal ske, at hvis I bygger et hus til mit navn og derpå ikke gør det, som jeg siger, vil jeg ikke fuldbyrde den [a]ed, som jeg aflægger til jer, ej heller opfylde de løfter, som I forventer af mine hænder, siger Herren.

48 For [a]i stedet for velsignelser bringer I ved jeres egne gerninger forbandelser, vrede, harme og straffedomme over hovedet på jer selv ved jeres dårskab og ved alle jeres vederstyggeligheder, som I øver for øjnene af mig, siger Herren.

49 Sandelig, sandelig siger jeg jer, at når jeg giver nogen af menneskesønnerne en befaling om at gøre en gerning til mit navn, og disse menneskesønner så af al kraft og med alt, hvad de har, går i gang med at udføre denne gerning og ikke ophører med at være [a]flittige, og deres fjender kommer over dem og hindrer dem i at udføre denne gerning, se, da er det min vilje, at jeg [b]ikke mere kræver denne gerning af disse menneskesønners hænder, men at jeg antager deres ofre.

50 Og for den ugudelighed og overtrædelse af mine hellige love og befalinger vil jeg [a]hjemsøge dem, som forhindrede min gerning, indtil [b]tredje og fjerde slægtled, så længe de hader mig og ikke [c]omvender sig, siger Gud Herren.

51 Af denne årsag har jeg derfor antaget ofrene fra dem, som jeg befalede at opbygge en by og et [a]hus til mit navn i [b]Jackson County, Missouri, og som blev forhindret af deres fjender, siger Herren jeres Gud.

52 Og jeg vil gengælde dem med [a]straffedom, vrede og harme, jammer og kval og tænderskæren indtil tredje og fjerde slægtled, så længe de hader mig og ikke omvender sig, siger Herren jeres Gud.

53 Og dette lader jeg tjene som et eksempel for jer til jeres trøst med hensyn til alle dem, som er blevet befalet at gøre en gerning og er blevet forhindret ved deres fjenders hænder og ved undertrykkelse, siger Herren jeres Gud.

54 For jeg er Herren jeres Gud, og jeg vil frelse alle dem af jeres brødre, som har været [a]rene af hjertet og er blevet [b]slået ihjel i Missouris land, siger Herren.

55 Og videre, sandelig siger jeg jer: Jeg befaler jer igen at [a]bygge et hus til mit navn, ja, på dette sted, så I kan [b]bevise over for mig, at I er trofaste i alt, hvad jeg end befaler jer, så jeg kan velsigne jer og krone jer med ære, udødelighed og evigt liv.

56 Og nu siger jeg jer med hensyn til det [a]hotel, som jeg har befalet jer at bygge til indlogering af fremmede: Lad det blive bygget til mit navn, og lad det blive benævnt ved mit navn, og lad min tjener Joseph og hans hus få plads deri fra slægtled til slægtled.

57 For denne salvelse har jeg lagt på hans hoved, at hans velsignelse også skal blive lagt på hovedet af hans efterslægt efter ham.

58 Og som jeg sagde til [a]Abraham angående jordens slægter, således siger jeg også til min tjener Joseph: I dig og i dine [b]efterkommere skal jordens slægter blive velsignet.

59 Lad derfor min tjener Joseph og hans efterkommere efter ham få plads i det hus fra slægtled til slægtled for evigt og altid, siger Herren.

60 Og lad navnet på dette hus være Nauvoo House; og lad det være en behagelig bolig for mennesket og et hvilested for den trætte vejfarende, så han kan grunde over Zions herlighed og herligheden af denne, dets hjørnesten,

61 så han også må modtage råd af dem, som jeg har sat til at være som navnkundige [a]planter og som [b]udkigsposter på hendes mure.

62 Se, sandelig siger jeg jer: Lad min tjener George Miller og min tjener Lyman Wight og min tjener John Snider og min tjener Peter Haws organisere sig og udpege en blandt sig til at være præsident over deres kvorum med det formål at bygge dette hus.

63 Og de skal udfærdige et sæt vedtægter, efter hvilke de kan modtage kapital til at bygge dette hus for.

64 Og de skal ikke modtage mindre end halvtreds dollar for en anpart i dette hus, og de skal have lov til at modtage femten tusind dollar fra en enkeltperson for en anpart i dette hus.

65 Men de skal ikke have lov til at modtage mere end femten tusind dollar i kapital fra en enkeltperson.

66 Og de skal heller ikke have lov til at modtage under halvtreds dollar fra en enkeltperson for en anpart i dette hus.

67 Og de skal ikke have lov til at modtage nogen som anpartshaver i dette hus, medmindre vedkommende lægger sin kapital i deres hænder, samtidig med at han modtager sin anpart.

68 Og i forhold til størrelsen af den kapital, han lægger i deres hænder, skal han modtage en anpart i dette hus, men hvis han intet betaler i deres hænder, skal han ikke modtage nogen anpart i dette hus.

69 Og hvis nogen lægger kapital i deres hænder, skal det være til en anpart i dette hus, for sig selv og for sin slægt efter sig fra slægtled til slægtled, så længe han og hans arvinger beholder denne anpart og ikke sælger eller lader anparten glide sig af hænde af egen fri vilje og agt, hvis I vil gøre min vilje, siger Herren jeres Gud.

70 Og videre, sandelig siger jeg jer: Hvis min tjener George Miller og min tjener Lyman Wight og min tjener John Snider og min tjener Peter Haws tager imod nogen kapital i deres hænder, i penge eller i ejendom, som de modtager til den reelle pengeværdi, skal de ikke udtage nogen del af denne kapital til noget andet formål end til dette hus.

71 Og hvis de uden anpartshaverens samtykke udtager nogen del af denne kapital til noget andet end til dette hus og ikke firefold betaler den kapital tilbage, som de udtager til noget andet end til dette hus, skal de være forbandet og skal fjernes fra deres sted, siger Gud Herren; for jeg, Herren, er Gud og lader mig ikke [a]spotte med hensyn til noget af dette.

72 Sandelig siger jeg jer: Lad min tjener Joseph lægge kapital i deres hænder til opførelsen af dette hus, som det synes ham bedst; men min tjener Joseph kan ikke indskyde over femten tusind dollar i kapital til dette hus, ej heller under halvtreds dollar, ej heller kan nogen anden, siger Herren.

73 Der er også andre, som ønsker at kende min vilje angående sig, for de har bedt mig om at få den fra min hånd.

74 Derfor siger jeg jer angående min tjener Vinson Knight: Hvis han vil gøre min vilje, så lad ham indskyde kapital i dette hus, for sig selv og for sin slægt efter sig fra slægtled til slægtled.

75 Og lad ham opløfte sin røst længe og højt midt iblandt folket for at [a]tale de fattiges og trængendes sag; og lad det ikke mislykkes for ham, lad ham ej heller tabe modet, så vil jeg [b]antage hans ofre, for de skal ikke være for mig som Kains ofre, for han skal være min, siger Herren.

76 Lad hans familie fryde sig og vende deres hjerte fra trængsler; for jeg har udvalgt ham og salvet ham, og han skal æres midt i sit hus, for jeg vil tilgive ham alle hans synder, siger Herren. Amen.

77 Sandelig siger jeg jer: Lad min tjener Hyrum indskyde kapital i dette hus, sådan som det synes ham bedst, for sig selv og sin slægt efter sig fra slægtled til slægtled.

78 Lad min tjener Isaac Galland indskyde kapital i dette hus, for jeg, Herren, elsker ham for den gerning, som han har gjort, og vil tilgive ham for alle hans synder; lad ham derfor blive erindret for en andel i dette hus fra slægtled til slægtled.

79 Lad min tjener Isaac Galland blive udpeget blandt jer og blive ordineret af min tjener William Marks og blive velsignet af ham til at tage af sted sammen med min tjener Hyrum for at udføre den gerning, som min tjener Joseph vil udpege for dem, så skal de blive meget velsignet.

80 Lad min tjener William Marks indskyde kapital i dette hus, sådan som det synes ham bedst, for sig selv og sin slægt fra slægtled til slægtled.

81 Lad min tjener Henry G. Sherwood indskyde kapital i dette hus, sådan som det synes ham bedst, for sig selv og sine efterkommere efter sig fra slægtled til slægtled.

82 Lad min tjener William Law indskyde kapital i dette hus, for sig selv og sine efterkommere efter sig fra slægtled til slægtled.

83 Hvis han vil gøre min vilje, så lad ham ikke bringe sin familie til de østlige lande, ja, til Kirtland; dog vil jeg, Herren, opbygge Kirtland, men jeg, Herren, har en svøbe beredt for indbyggerne deri.

84 Og hos min tjener Almon Babbitt er der mange forhold, som jeg ikke har behag i; se, han stræber efter at stadfæste sit eget råd i stedet for det råd, som jeg har givet, nemlig det fra min kirkes præsidentskab; og han opstiller en [a]guldkalv, som mit folk kan tilbede.

85 Lad ingen, som er kommet hertil for at bestræbe sig på at holde mine befalinger, [a]drage bort fra dette sted.

86 Hvis de lever her, så lad dem leve i mig, og hvis de dør, så lad dem dø i mig; for de skal [a]hvile fra alt deres arbejde her og skal fortsætte deres gerninger.

87 Lad derfor min tjener William sætte sin lid til mig og høre op med at frygte for sin familie på grund af den sygdom, der er i området. Hvis I [a]elsker mig, så hold mine befalinger; og så skal den sygdom, der er i området, [b]vende sig til jeres ære.

88 Lad min tjener William drage ud og forkynde mit evigtvarende evangelium med høj røst og med stor glæde, sådan som han bliver tilskyndet til af min [a]Ånd, for indbyggerne i Warsaw, og også for indbyggerne i Carthage og også for indbyggerne i Burlington og også for indbyggerne i Madison, og tålmodigt og flittigt vente på yderligere vejledning ved min generalkonference, siger Herren.

89 Hvis han vil gøre min vilje, så lad ham fra nu af give agt på min tjener Josephs råd og med sine ressourcer støtte de [a]fattiges sag og udgive den [b]nye oversættelse af mit hellige ord til jordens indbyggere.

90 Og hvis han vil gøre dette, vil jeg [a]velsigne ham med en mangfoldighed af velsignelser, så han ikke skal blive svigtet, og så man ikke skal se hans efterkommere [b]tigge om brød.

91 Og videre, sandelig siger jeg jer: Lad min tjener William blive udpeget, ordineret og salvet til rådgiver for min tjener Joseph i stedet for min tjener Hyrum, så min tjener Hyrum kan overtage det præstedømme- og [a]patriarkembede, som blev givet ham af hans far ved velsignelse og også ved ret,

92 så han fra nu af skal besidde nøglerne til de [a]patriarkalske velsignelser på hovedet af hele mit folk,

93 så hver den, han velsigner, skal være velsignet, og hver den, han [a]forbander, skal være forbandet; så alt hvad han [b]binder på jorden, skal være bundet i himlen, og alt hvad han løser på jorden, skal være løst i himlen.

94 Og fra dette tidspunkt af giver jeg ham, at han kan være profet og [a]seer og åbenbarer for min kirke ligesom min tjener Joseph,

95 så han også kan handle i forening med min tjener Joseph, og at han skal modtage råd af min tjener Joseph, som skal vise ham de [a]nøgler, hvormed han kan bede og få og blive kronet med den samme velsignelse og herlighed og ære og præstedømme og præstedømmets gaver, som engang blev lagt på ham, der var min tjener [b]Oliver Cowdery,

96 så min tjener Hyrum kan aflægge vidnesbyrd om det, som jeg vil vise ham, så hans navn må holdes i ærefuld erindring fra slægtled til slægtled for evigt og altid.

97 Lad også min tjener William Law modtage de nøgler, hvormed han kan bede og få velsignelser; lad ham være [a]ydmyg over for mig og være uden [b]svig, så skal han få af min Ånd, ja, [c]Talsmanden, som skal tilkendegive sandheden om alt for ham og skal give ham i selv samme stund, hvad han skal sige.

98 Og disse [a]tegn skal følge ham: Han skal [b]helbrede de syge, han skal uddrive djævle og blive udfriet fra dem, som vil give ham dødbringende gift,

99 og han skal blive ledt på stier, hvor den [a]giftige slange ikke kan få fat i hans hæl, og i sine tankers fantasi skal han stige op som på [b]ørnevinger.

100 Og såfremt jeg vil, at han skal oprejse de døde, lad ham da ikke holde sin røst tilbage.

101 Lad derfor min tjener William råbe højt og ikke holde sig tilbage, med fryd og glædesudbrud og med hosiannaråb til ham, som sidder på tronen for evigt og altid, siger Herren jeres Gud.

102 Se, jeg siger jer: Jeg har en mission i beredskab til min tjener William og min tjener Hyrum og til dem alene; og lad min tjener Joseph blive hjemme, for der er brug for ham. Resten vil jeg vise jer siden hen. Således er det. Amen.

103 Og videre, sandelig siger jeg jer: Hvis min tjener [a]Sidney vil tjene mig og være rådgiver for min tjener Joseph, så lad ham rejse sig og komme frem og stå i det embede, der er hans kald, og ydmyge sig over for mig.

104 Og hvis han vil bringe mig et antageligt offer og bekendelser og forblive hos mit folk, se, da vil jeg, Herren jeres Gud, helbrede ham, så han skal være helbredt; og han skal igen opløfte sin røst på bjergene og være [a]talsmand for mit ansigt.

105 Lad ham komme og bosætte sig med sin familie i det nabolag, hvori min tjener Joseph bor.

106 Og lad ham på alle sine rejser opløfte sin røst som med lyden af en basun og formane jordens indbyggere til at flygte fra den kommende vrede.

107 Lad ham bistå min tjener Joseph, og lad også min tjener William Law bistå min tjener Joseph med at udstede en [a]højtidelig proklamation til jordens konger, sådan som jeg før har sagt jer.

108 Hvis min tjener Sidney vil gøre min vilje, så lad ham ikke flytte sin familie til de [a]østlige lande, men lad ham ændre deres bopæl, sådan som jeg har sagt.

109 Se, det er ikke min vilje, at han skal forsøge at finde sikkerhed og tilflugt uden for den by, som jeg har udpeget for jer, nemlig byen [a]Nauvoo.

110 Sandelig siger jeg jer: Selv nu skal det, hvis han vil give agt på min røst, gå ham vel. Således er det. Amen.

111 Og videre, sandelig siger jeg jer: Lad min tjener Amos Davies lægge kapital i hænderne på dem, som jeg har udpeget til at bygge et hus til indlogering, nemlig Nauvoo House.

112 Lad ham gøre dette, hvis han vil have en andel, og lad ham give agt på min tjener Josephs råd og arbejde med sine egne hænder, så han kan vinde menneskenes tillid.

113 Og når han viser, at han er trofast i alt det, der bliver betroet ham at tage sig af, ja, bare lidt, skal han blive gjort til [a]hersker over meget.

114 Lad ham derfor [a]ydmyge sig, så han kan blive ophøjet. Således er det. Amen.

115 Og videre, sandelig siger jeg jer: Hvis min tjener Robert D. Foster vil adlyde min røst, så lad ham bygge et hus til min tjener Joseph i overensstemmelse med den kontrakt, som han har indgået med ham, sådan som døren åbner sig for ham fra tid til anden.

116 Og lad ham omvende sig fra al sin dårskab og iklæde sig [a]næstekærlighed og ophøre med at gøre ondt samt aflægge alle sine hårde ord,

117 og også lægge kapital i hænderne på kvorummet for Nauvoo House, for sig selv og for sin slægt efter sig fra slægtled til slægtled;

118 og give agt på rådet fra mine tjenere Joseph og Hyrum og William Law og til de autoriteter, som jeg har kaldet til at lægge grundvolden til Zion, så skal det gå ham vel for evigt og altid. Således er det. Amen.

119 Og videre, sandelig siger jeg jer: Lad ingen indbetale kapital til kvorummet for Nauvoo House, medmindre han tror på Mormons Bog og de åbenbaringer, jeg har givet jer, siger Herren jeres Gud,

120 for hvad der er [a]mere eller mindre end dette, kommer af det onde og skal ledsages af forbandelser og ikke velsignelser, siger Herren jeres Gud. Således er det. Amen.

121 Og videre, sandelig siger jeg jer: Lad kvorummet for Nauvoo House få en retfærdig godtgørelse i form af løn for alt det arbejde, som de gør i forbindelse med at bygge Nauvoo House; og lad deres løn være, som de indbyrdes bliver enige om, hvad angår dens værdi.

122 Og lad enhver, som indskyder kapital, om nødvendigt bære sin andel af deres løn til deres underhold, siger Herren, ellers skal deres arbejde tilregnes dem som en anpart i dette hus. Således er det. Amen.

123 Sandelig siger jeg jer: Jeg giver jer nu de [a]embedsmænd, som hører til mit præstedømme, så I kan besidde [b]nøglerne dertil, nemlig det præstedømme, som er efter [c]Melkisedeks orden, hvilket er efter min enbårne Søns orden.

124 For det første giver jeg jer Hyrum Smith som [a]patriark for jer og som den, der besidder min kirkes [b]beseglende velsignelser, nemlig [c]forjættelsens hellige Ånd, hvormed I er blevet [d]beseglet til forløsningens dag, så I ikke skal falde, på trods af fristelsens [e]stund, som kan komme over jer.

125 Jeg giver jer min tjener Joseph som præsiderende ældste over hele min kirke og som oversætter, åbenbarer, [a]seer og profet.

126 Jeg giver ham som rådgivere min tjener Sidney Rigdon og min tjener William Law, så disse kan udgøre et kvorum og et første præsidentskab, der kan modtage [a]oraklerne for hele kirken.

127 Jeg giver jer min tjener [a]Brigham Young som præsident for de tolvs omrejsende råd,

128 hvilke [a]tolv besidder nøglerne til at kunne åbne myndigheden over mit rige i verdens fire hjørner og derefter at [b]sende mit ord til hver skabning.

129 De er Heber C. Kimball, Parley P. Pratt, Orson Pratt, Orson Hyde, William Smith, John Taylor, John E. Page, Wilford Woodruff, Willard Richards, George A. Smith;

130 [a]David Patten har jeg [b]taget til mig; se, hans præstedømme tager ingen fra ham; men sandelig siger jeg jer: En anden kan blive udpeget til det samme kald.

131 Og videre siger jeg jer: Jeg giver jer et [a]højråd for Zions hjørnesten.

132 Nemlig, Samuel Bent, Henry G. Sherwood, George W. Harris, Charles C. Rich, Thomas Grover, Newel Knight, David Dort, Dunbar Wilson – Seymour Brunson har jeg taget til mig, ingen tager hans præstedømme, men en anden kan blive udpeget til det samme præstedømme i hans sted, og sandelig siger jeg jer, lad min tjener Aaron Johnson blive ordineret til dette kald i hans sted – David Fullmer, Alpheus Cutler, William Huntington.

133 Og videre giver jeg jer Don C. Smith som præsident over et kvorum af højpræster,

134 hvilken ordination er blevet indstiftet med det formål at kvalificere dem, som skal udpeges til stående præsidenter eller tjenere for forskellige [a]stave, der ligger spredt rundt omkring.

135 Og de kan også rejse, hvis de vælger det, men snarere bliver de ordineret til stående præsidenter; dette er den opgave, der er deres kald, siger Herren jeres Gud.

136 Jeg giver ham Amasa Lyman og Noah Packard som rådgivere, så de kan præsidere over højpræsternes kvorum i min kirke, siger Herren.

137 Og videre siger jeg jer: Jeg giver jer John A. Hicks, Samuel Williams og Jesse Baker, hvilket præstedømme er at præsidere over [a]ældsternes kvorum, hvilket kvorum er indstiftet for de stående tjenere; dog kan de rejse, skønt de er ordineret til at være stående tjenere for min kirke, siger Herren.

138 Og videre giver jeg jer Joseph Young, Josiah Butterfield, Daniel Miles, Henry Herriman, Zera Pulsipher, Levi Hancock og James Foster til at præsidere over kvorummet af [a]halvfjerdsere,

139 hvilket kvorum er indstiftet for omrejsende ældster, som skal aflægge vidnesbyrd om mit navn over hele verden, hvor som helst det omrejsende højråd, mine apostle, sender dem hen for at berede en vej for mit ansigt.

140 Forskellen mellem dette kvorum og ældsternes kvorum er, at det ene skal rejse bestandigt, og det andet skal præsidere over menighederne fra tid til anden; det ene har ansvaret for at præsidere fra tid til anden, og det andet har intet ansvar for at præsidere, siger Herren jeres Gud.

141 Og videre siger jeg jer: Jeg giver jer Vinson Knight, Samuel H. Smith og Shadrach Roundy, hvis han vil tage imod det, til at præsidere over [a]biskoprådet – kundskab om nævnte biskopråd er givet jer i bogen [b]Lære og Pagter.

142 Og videre siger jeg jer: Samuel Rolfe og hans rådgivere for præsterne, og præsidenten for lærerne og hans rådgivere og også præsidenten for diakonerne og hans rådgivere og også præsidenten for staven og hans rådgivere.

143 De ovennævnte embeder og nøglerne dertil har jeg givet jer til hjælp og til styring, til arbejdet i tjenestegerningen og [a]fuldkommengørelsen af mine hellige.

144 Og den befaling giver jeg jer, at I skal udfylde alle disse embeder og [a]godkende de navne, som jeg har nævnt, eller også forkaste dem ved min generalkonference,

145 og at I skal indrette værelser til alle disse embeder i mit hus, når I bygger det til mit navn, siger Herren jeres Gud. Således er det. Amen.

- ◀1a
1 Kor 1:26-28; L&P 1:19; 35:13.

- ◀2a
GS Stav.

- ◀3a
Sl 119:46; Matt 10:18; L&P 1:23.

- ◀4a
GS Sagtmodig.

- ◀7a
Sl 103:15-16; Es 40:6-8; 1 Pet 1:24-25.

- ◀8a
Matt 8:12; Alma 40:13; L&P 101:91; 112:24.

- ◀9a
Es 60:1-4. GS Lys, Kristi lys.

- ◀10a
Matt 24:44; JS-M 1:48.

- ◀14a
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀15a
GS Smith, Hyrum.

- ◀b
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀16a
GS Råd.

- ◀18a
2 Mos 19:4; Es 40:31.

- ◀19a
L&P 124:130. GS Patten, David W.

- ◀b
GS Partridge, Edward.

- ◀c
GS Smith, Joseph, sen.

- ◀d
L&P 137:5.

- ◀20a
GS Svig.

- ◀21a
L&P 41:9. GS Biskop.

- ◀22a
L&P 124:56-60.

- ◀23a
5 Mos 31:12; Matt 25:35, 38.

- ◀b
L&P 124:2.

- ◀27a
L&P 109:5. GS Templet, Herrens hus.

- ◀b
2 Mos 25:8; L&P 97:15-17.

- ◀28a
GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀29a
L&P 128:13.

- ◀b
1 Kor 15:29; L&P 127:6; 138:33. GS Døbe, dåb – Dåb for afdøde; Frelse for afdøde.

- ◀31a
L&P 97:10.

- ◀34a
L&P 110:14-16. GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀36a
Es 4:5-6.

- ◀37a
GS Tvætte.

- ◀38a
2 Mos 25:1-9; 33:7. GS Boligen.

- ◀b
GS Templet, Herrens hus.

- ◀39a
2 Mos 29:7. GS Salve.

- ◀b
GS Ordinancer – Stedfortrædende ordinancer.

- ◀c
L&P 88:117.

- ◀d
L&P 13; 84:31; 128:24; JS-H 1:69.

- ◀e
Ez 41:4; L&P 45:32; 87:8; 101:22.

- ◀41a
TA 1:9.

- ◀b
L&P 121:26-32.

- ◀c
Ef 1:9-10; L&P 27:13; 112:30.

- ◀42a
L&P 95:14-17.

- ◀44a
GS Hellig (tillægsord).

- ◀45a
L&P 1:38. GS Profet.

- ◀47a
GS Ed.

- ◀48a
5 Mos 28:15.

- ◀49a
GS Flid.

- ◀b
L&P 56:4; 137:9.

- ◀50a
Mosi 12:1.

- ◀b
5 Mos 5:9; L&P 98:46-47.

- ◀c
GS Omvendelse.

- ◀51a
L&P 115:11.

- ◀b
GS Jackson County, Missouri (USA).

- ◀52a
L&P 121:11-23.

- ◀54a
GS Ren og uren.

- ◀b
L&P 98:13; 103:27-28.

- ◀55a
L&P 127:4.

- ◀b
Abr 3:25.

- ◀56a
L&P 124:22-24.

- ◀58a
1 Mos 12:3; 22:18; Abr 2:11. GS Abraham.

- ◀b
L&P 110:12. GS Abrahamske pagt.

- ◀61a
Es 61:3; Ez 34:29.

- ◀b
GS Vogte, vægter.

- ◀71a
Gal 6:7.

- ◀75a
Ordsp 31:9.

- ◀b
1 Mos 4:4-5; Moses 5:18-28.

- ◀84a
2 Mos 32:2-4.

- ◀85a
Luk 9:62.

- ◀86a
Åb 14:13. GS Hvile; Paradis.

- ◀87a
Joh 14:15.

- ◀b
L&P 121:8; 122:7.

- ◀88a
GS Gud, Guddommen – Gud Helligånden.

- ◀89a
L&P 78:3.

- ◀b
DVS Joseph Smiths Oversættelse af Bibelen.

- ◀90a
GS Velsigne.

- ◀b
Sl 37:25.

- ◀91a
L&P 107:39-40. GS Patriark.

- ◀92a
GS Patriarkalske velsignelser.

- ◀93a
L&P 132:45-47.

- ◀b
Matt 16:19. GS Besegle.

- ◀94a
L&P 107:91-92. GS Seer.

- ◀95a
L&P 6:28.

- ◀b
GS Cowdery, Oliver.

- ◀97a
GS Ydmyg.

- ◀b
GS Svig.

- ◀c
GS Talsmand.

- ◀98a
Mark 16:17-18. GS Åndens gaver.

- ◀b
GS Helbrede.

- ◀99a
L&P 84:71-73.

- ◀b
2 Mos 19:4; Es 40:31.

- ◀103a
GS Rigdon, Sidney.

- ◀104a
2 Mos 4:14-16; 2 Ne 3:17-18; L&P 100:9-11.

- ◀107a
L&P 124:2-4.

- ◀108a
L&P 124:82-83.

- ◀109a
GS Nauvoo, Illinois (USA).

- ◀113a
Matt 25:14-30.

- ◀114a
Matt 23:12; L&P 101:42.

- ◀116a
Kol 3:14. GS Næstekærlighed.

- ◀120a
Matt 5:37; L&P 98:7.

- ◀123a
GS Embede, embedsmænd.

- ◀b
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀c
GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀124a
GS Patriark.

- ◀b
GS Besegle.

- ◀c
L&P 76:53; 88:3-4. GS Forjættelsens hellige Ånd.

- ◀d
Ef 4:30.

- ◀e
Åb 3:10.

- ◀125a
L&P 21:1. GS Seer.

- ◀126a
L&P 90:4-5.

- ◀127a
GS Young, Brigham.

- ◀128a
GS Apostel.

- ◀b
Mark 16:15.

- ◀130a
GS Patten, David W.

- ◀b
L&P 124:19.

- ◀131a
GS Højråd.

- ◀134a
GS Stav.

- ◀137a
L&P 107:11-12, 89-90. GS Kvorum; Ældste.

- ◀138a
GS Halvfjerdser.

- ◀141a
L&P 68:14; 107:15.

- ◀b
GS Lære og Pagter.

- ◀143a
Ef 4:11-14.

- ◀144a
L&P 26:2. GS Fælles samtykke.

AFSNIT 125

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Nauvoo, Illinois, i marts 1841, angående de hellige i territoriet Iowa.

1-4: De hellige skal bygge byer og samle sig i Zions stave.

1 Hvad er Herrens vilje angående de hellige i territoriet Iowa?

2 Sandelig, så siger Herren: Jeg siger jer, at hvis de, der [a]kalder sig ved mit navn og bestræber sig på at være mine hellige, hvis de vil gøre min vilje og holde mine befalinger angående sig, så lad dem forsamle sig på de steder, som jeg vil udpege for dem ved min tjener Joseph, og opbygge byer til mit navn, så de kan være forberedt på det, som venter dem i den tid, der kommer.

3 Lad dem opbygge en by til mit navn på jorden over for byen Nauvoo, og lad den få navnet [a]Zarahemla.

4 Og lad alle dem, der kommer fra øst og vest og nord og syd, og som nærer ønske om at bo deri, optage deres arvelod i den såvel som i byen [a]Nashville eller i byen Nauvoo og i alle de [b]stave, som jeg har udpeget, siger Herren.

- ◀2a
GS Jesus Kristus – At påtage sig Jesu Kristi navn.

- ◀3a
GS Zarahemla.

- ◀4a
DVS Nashville, Lee County, Iowa.

- ◀b
GS Stav.

AFSNIT 126

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Brigham Youngs hus i Nauvoo, Illinois, den 9. juli 1841. På dette tidspunkt var Brigham Young præsident for De Tolv Apostles Kvorum.

1-3: Brigham Young bliver rost for sit arbejde og bliver fritaget for fremtidige udlandsrejser.

1 Kære og højt elskede broder [a]Brigham Young, sandelig, så siger Herren til dig: Min tjener Brigham, det kræves ikke mere af din hånd, at du forlader din familie som i tidligere tider, for dit offer er antageligt for mig.

2 Jeg har set dit [a]arbejde og din møje med at rejse for mit navns skyld.

3 Jeg befaler dig derfor at sende mit ord ud omkring og drage særlig omsorg for din [a]familie fra dette tidspunkt, fremover og for evigt. Amen.

- ◀1a
GS Young, Brigham.

- ◀2a
GS Gerninger.

- ◀3a
GS Familie.

AFSNIT 127

Et brev fra profeten Joseph Smith til de sidste dages hellige i Nauvoo, Illinois, som indeholder anvisninger om dåb for de døde; dateret i Nauvoo, den 1. september 1842.

1-4: Joseph Smith fryder sig ved forfølgelse og modgang. 5-12: Der skal føres optegnelser om dåb for de døde.

1 I betragtning af, at Herren har åbenbaret for mig, at mine fjender både i Missouri og i denne stat igen er på jagt efter mig, og eftersom de jager mig uden [a]årsag og ikke har den mindste skygge eller antydning af retfærdighed eller ret på deres side til at iværksætte deres sagsanlæg mod mig, og eftersom deres påstande alle er grundet på løgne af den sorteste farve, har jeg anset det for nødvendigt og víst at forlade dette sted for en kort tid for min egen og dette folks sikkerheds skyld. Jeg vil gerne sige til alle dem, med hvem jeg gør forretninger, at jeg har overladt mine anliggender til agenter og sekretærer, som vil udføre alle forretninger på en punktlig og korrekt måde og vil påse, at alle mine gældsposter bliver betalt til rette tid ved at afhænde ejendom eller på anden vis, som situationen måtte kræve, eller som omstændighederne måtte tillade. Når jeg erfarer, at uvejret er drevet helt over, så vender jeg igen tilbage til jer.

2 Og med hensyn til de [a]farer, som jeg er blevet pålagt at gennemgå, så synes de mig kun ringe, eftersom menneskers [b]misundelse og vrede har været min sædvanlige lod alle mit livs dage; og hvad grunden dertil er synes at være en gåde, medmindre jeg fra før verdens grundlæggelse har været [c]ordineret til noget godt eller ondt, hvordan I nu vælger at kalde det. Døm selv. Gud kender alt dette, hvad enten det er godt eller ondt. Men dybt vand er ikke desto mindre det, som jeg er vant til at svømme i. Det er alt sammen blevet helt naturligt for mig, og jeg føler ligesom Paulus trang til fryde mig i [d]prøvelser, for indtil denne dag har mine fædres Gud udfriet mig af dem alle og vil udfri mig fremover; for se, jeg skal sejre over alle mine fjender, for Gud Herren har talt det.

3 Lad derfor alle de hellige fryde sig og være overordentlig glade, for [a]Israels Gud er deres Gud, og han skal udmåle en retfærdig gengældelse som belønning på hovedet af alle deres undertrykkere.

4 Og videre, sandelig, så siger Herren: Lad arbejdet med mit [a]tempel og alt det arbejde, som jeg har pålagt jer, fortsætte og ikke høre op; og lad jeres [b]flid og jeres udholdenhed og tålmodighed og jeres arbejde blive fordoblet, så skal I ingenlunde miste jeres belønning, siger Hærskarers Herre. Og hvis de [c]forfølger jer, således forfulgte de også de profeter og retfærdige mænd, som var til før jer. For alt dette er der en belønning i himlen.

5 Og videre giver jeg jer et ord i forbindelse med [a]dåben for jeres [b]døde.

6 Sandelig, så siger Herren til jer angående jeres døde: Når nogen af jer bliver [a]døbt for jeres døde, lad der da være en [b]skriver, og lad ham være øjenvidne til jeres dåbshandlinger; lad ham høre med sine ører, så han kan vidne troværdigt, siger Herren;

7 således at alt det, I optegner, må blive [a]optegnet i himlen; hvad som helst I [b]binder på jorden, må blive bundet i himlen; hvad som helst I løser på jorden, må blive løst i himlen;

8 for jeg står i begreb med at [a]gengive meget til jorden, som vedrører [b]præstedømmet, siger Hærskarers Herre.

9 Og videre, lad alle [a]optegnelserne blive holdt i orden, så de kan blive lagt i arkiverne i mit hellige tempel, for at de kan blive holdt i erindring fra slægtled til slægtled, siger Hærskarers Herre.

10 Jeg vil sige til alle de hellige, at jeg havde ønsket med et overordentlig stort ønske, at jeg kunne have talt til dem fra forhøjningen den førstkommende sabbat over emnet dåb for de døde. Men eftersom det ikke står i min magt at gøre dette, vil jeg fra tid til anden skrive Herrens ord om dette emne såvel som om meget andet og sende jer det med posten.

11 Nu slutter jeg mit brev for denne gang af mangel på mere tid; for fjenden står på spring, og som Frelseren sagde: Denne verdens [a]fyrste kommer, men mig kan han intet gøre.

12 Se, min bøn til Gud er, at I alle må blive frelst. Og jeg underskriver mig som jeres tjener i Herren, profet og [a]seer for Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige.

JOSEPH SMITH.

- ◀1a
Job 2:3; Matt 5:10-12; 1 Pet 2:20-23.

- ◀2a
Sl 23. GS Forfølgelse.

- ◀b
GS Misundelse.

- ◀c
GS Forudordination.

- ◀d
2 Kor 6:4-5. GS Modgang.

- ◀3a
3 Ne 11:12-14.

- ◀4a
L&P 124:55.

- ◀b
GS Flid.

- ◀c
GS Forfølgelse.

- ◀5a
GS Døbe, dåb – Dåb for afdøde.

- ◀b
GS Frelse for afdøde.

- ◀6a
1 Kor 15:29; L&P 128:13, 18.

- ◀b
L&P 128:2-4, 7.

- ◀7a
GS Livets bog.

- ◀b
GS Besegle.

- ◀8a
GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀b
GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀9a
L&P 128:24.

- ◀11a
Joh 14:30; JSO Joh 14:30 (Tillæg). GS Djævelen.

- ◀12a
L&P 124:125. GS Seer.

AFSNIT 128

Et brev fra profeten Joseph Smith til Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige, som indeholder yderligere anvisninger om dåb for de døde; dateret i Nauvoo, Illinois, den 6. september 1842.

1-5: Lokale skrivere og generalskrivere skal bekræfte udførelsen af dåbshandlinger for de døde. 6-9: Deres optegnelser er bindende og optegnet på jorden og i himlen. 10-14: Døbefonden er et sindbillede på graven. 15-17: Profeten Elias har gengivet magt med hensyn til dåb for de døde. 18-21: Alle tidligere uddelingers nøgler, magt og myndighed er blevet gengivet. 22-25: Glædelige og herlige tidender forkyndes for de levende og de døde.

1 Som jeg fortalte jer i mit brev, før jeg forlod mit opholdssted, at jeg ville skrive til jer fra tid til anden og give jer oplysninger vedrørende mange emner, genoptager jeg nu emnet [a]dåb for de døde, da dette emne synes at optage mit sind og trænge sig mest på i mine følelser, siden mine fjender begyndte at forfølge mig.

2 Jeg skrev nogle få åbenbaringsord til jer angående en skriver. Jeg har fået yderligere nogle få tanker vedrørende denne sag, hvilke jeg nu bekræfter. I mit forrige brev blev det nemlig fremført, at der skulle være en [a]skriver, som skulle være øjenvidne og også høre med sine ører, så han på troværdig måde kunne udfærdige en optegnelse over for Herren.

3 Se, hvad dét angår, så ville det være meget vanskeligt for én skriver at være til stede på ethvert tidspunkt og udføre alt arbejdet. For at imødegå denne vanskelighed kan der i hver kreds i byen udpeges en skriver, der er velkvalificeret til at tage et nøjagtigt referat; og lad ham være meget detaljeret og præcis med at nedskrive alt, hvad der foretages, og i sin optegnelse bekræfte, at han så det med sine egne øjne og hørte det med sine egne ører, og anføre datoen og navne osv. samt hele handlingsforløbet og ved navn anføre tre personer, som er til stede, hvis der er nogen til stede, og som på et hvilket som helst tidspunkt, hvis de anmodes derom, kan bekræfte dette, således at [a]hvert ord kan stadfæstes ved to eller tre vidners mund.

4 Lad der derudover være en generalskriver, til hvem disse andre optegnelser kan overdrages, ledsaget af attester med deres egne underskrifter, som bekræfter, at den optegnelse, de har udfærdiget, er sand. Så kan kirkens generalskriver indføre optegnelsen i kirkens hovedbog sammen med attesterne og alle de tilstedeværende vidner med sin egen erklæring om, at han oprigtigt tror, at ovenstående erklæring og optegnelser er sande ud fra sit kendskab til disse mænds karakter i almindelighed og kirkens udpegelse af dem. Og når dette er indført i kirkens hovedbog, skal optegnelsen være lige så hellig og skal godtgøre ordinancen på samme måde, som hvis han havde set med sine egne øjne og hørt med sine egne ører og udfærdiget en optegnelse om det i kirkens hovedbog.

5 I synes måske, at denne fremgangsmåde er meget omstændelig, men lad mig sige jer, at det blot er for at efterkomme Guds vilje ved at iagttage den befaling og forberedelse, som Herren har befalet og forberedt før verdens grundlæggelse til [a]frelse for de døde, der måtte dø [b]uden kundskab om evangeliet.

6 Og videre vil jeg gerne have, at I erindrer, at Johannes Åbenbarer grundede over det selv samme emne angående de døde, da han, som I kan finde det optegnet i Johannes’ Åbenbaring 20:12, kundgjorde: Og jeg så de døde, store og små, stå foran Gud; og bøgerne blev åbnet; og en anden bog blev åbnet, som er livets bog; og de døde blev dømt efter deres gerninger i henhold til det, der stod skrevet i bøgerne.

7 I dette citat kan I se, at bøgerne blev åbnet; og en anden bog blev åbnet, som var [a]livets bog; men de døde blev dømt efter deres gerninger i henhold det, som stod skrevet i bøgerne; følgelig må de bøger, der omtales, være de bøger, som indeholdt optegnelsen over deres gerninger, og henvise til de [b]optegnelser, der bliver ført på jorden. Og den bog, der var livets bog, er den optegnelse, som bliver ført i himlen; hvilket princip nøje stemmer overens med den lære, som der gives jer befaling om i den åbenbaring, som er indeholdt i det brev, som jeg skrev til jer, før jeg forlod mit opholdssted – således at alt det, I optegner, må blive optegnet i himlen.

8 Se, beskaffenheden af denne ordinance ligger i [a]præstedømmets magt, givet ved åbenbaring fra Jesus Kristus, hvorved det bliver jer tilstedt, at hvad I [b]binder på jorden, skal være bundet i himlen, og hvad I løser på jorden, skal være løst i himlen. Eller med andre ord, hvis vi ser på oversættelsen på en anden måde: Hvad I optegner på jorden, skal blive optegnet i himlen, og hvad I ikke optegner på jorden, skal ikke blive optegnet i himlen; for jeres døde skal blive dømt efter deres egne gerninger i henhold til bøgerne, hvad enten de selv har udført [c]ordinancerne i egen propria persona eller ved hjælp af deres egne stedfortrædere i overensstemmelse med den ordinance, som Gud har beredt til deres [d]frelse fra før verdens grundlæggelse, i henhold til de optegnelser, som de har ført over deres døde.

9 Det kan for nogle synes at være en meget dristig lære, vi taler om – en magt, som optegner eller binder på jorden og binder i himlen. Ikke desto mindre er denne magt altid blevet givet i alle verdens tidsaldre, når som helst Herren har givet en [a]uddeling af præstedømmet til nogen mand ved bogstavelig åbenbaring eller nogen gruppe af mænd. Hvad disse mænd derfor gjorde med [b]myndighed i Herrens navn og gjorde det samvittighedsfuldt og nøjagtigt og på en korrekt og nøjagtig måde optegnede, det blev en lov på jorden og i himlen og kunne ifølge den store [c]Jahves forordning ikke ophæves. Dette er et troværdigt udsagn. Hvem kan høre det?

10 Og videre, som fortilfælde, Matthæusevangeliet 16:18, 19: Og jeg siger også til dig, at du er Peter, og på denne klippe vil jeg bygge min kirke, og helvedes porte skal ikke få magt over den. Og jeg vil give dig nøglerne til Himmeriget; og hvad du binder på jorden, skal være bundet i himlen; og hvad du løser på jorden, skal være løst i himlen.

11 Se, hele sagens vigtige og storslåede hemmelighed, hele emnets summum bonum, som ligger foran os, ligger i at opnå det hellige præstedømmes magt. For den, der har fået disse [a]nøgler, er der ingen vanskelighed ved at opnå kundskab om kendsgerninger angående menneskenes børns [b]frelse, både såvel for de døde som for de levende.

12 Heri er der [a]herlighed og [b]ære og [c]udødelighed og evigt liv: Ordinancen dåb med vand, at blive [d]nedsænket deri, for at modsvare ligheden med de døde, så det ene princip må stemme overens med det andet; at blive nedsænket i vandet og komme op af vandet er i lighed med opstandelsen fra de døde, som kommer op af deres grave; derfor blev denne ordinance indstiftet for at skabe en forbindelse til ordinancen dåb for de døde, idet den er i lighed med de døde.

13 Følgelig blev [a]døbefonten indført som et [b]sindbillede på graven, og det blev befalet, at den skulle stå på et sted under det sted, hvor de levende plejer at forsamle sig for at fremstille de levende og de døde, for at alt må have sin lighed, og for at de kan stemme overens med hinanden – idet det, der er jordisk, stemmer overens med det, der er himmelsk, sådan som Paulus har sagt, Første Korintherbrev 15:46, 47 og 48:

14 Men det, der er åndeligt, var ikke det første, men det, der er naturligt; og dernæst det, der er åndeligt. Det første menneske er af jord, jordisk; det andet menneske er Herren fra himlen. Som det jordiske er, således er også de, der er jordiske; og som det himmelske er, således er også de, der er himmelske. Og som optegnelserne på jorden angående jeres døde er, når de er korrekt udfærdiget, således er også optegnelserne i himlen. Dette er derfor den [a]beseglende og bindende magt, og i én af ordets betydninger [b]rigets nøgler, som består i [c]kundskabens nøgle.

15 Og se, mine højt elskede brødre og søstre, lad mig forvisse jer om, at disse er principper angående de døde og de levende, som man ikke kan tage let på, hvad angår vor frelse. For deres [a]frelse er nødvendig og afgørende for vor frelse, sådan som Paulus siger angående fædrene – at de ikke kan blive gjort [b]fuldkomne uden os – ej heller kan vi blive gjort fuldkomne uden vore døde.

16 Og se, hvad angår dåben for de døde vil jeg give jer et andet citat af Paulus, Første Korintherbrev 15:29: Hvad ellers vil de udrette, som bliver døbt for de døde, hvis de døde overhovedet ikke opstår? Hvorfor bliver de så døbt for de døde?

17 Og videre, i forbindelse med dette citat vil jeg give jer et citat af en af profeterne, som havde blikket fæstet på præstedømmets [a]gengivelse, de herligheder, som skal blive åbenbaret i de sidste dage og på en særlig måde dette, det herligste af alle emner, som hører til det evigtvarende evangelium, nemlig dåben for de døde; for Malakias siger i det sidste kapitel, versene tre og tyve og fire og tyve: Se, jeg vil sende jer [b]profeten Elias, før Herrens store og frygtelige dag kommer; og han skal vende fædrenes hjerte til børnene og børnenes hjerte til deres fædre, så jeg ikke skal komme og slå jorden med en forbandelse.

18 Jeg kunne have givet en [a]tydeligere oversættelse af dette, men den er tilstrækkelig tydelig til, at den tjener mit formål, sådan som den står. Det er i dette tilfælde tilstrækkeligt at vide, at verden vil blive slået med en forbandelse, medmindre der er et sammenføjende [b]led af en eller anden slags mellem fædrene og børnene med hensyn til et eller andet emne – og se, hvad er dette emne? Det er [c]dåben for de døde. For vi kan ikke blive gjort fuldkomne uden dem; ej heller kan de blive gjort fuldkomne uden os. Ej heller kan de eller vi blive gjort fuldkomne uden dem, der også er døde i evangeliet, for det er nødvendigt ved indledningen til tidernes fyldes [d]uddeling, hvilken uddeling nu er ved at blive indledt, at en hel og fuldstændig og fuldkommen forening og sammenføjning af uddelinger og nøgler og magter og herligheder finder sted og bliver åbenbaret fra Adams dage helt til nærværende tid. Og ikke alene dette, men det, som aldrig efter verdens [e]grundlæggelse har været åbenbaret, men som har været skjult for de vise og forstandige, skal blive åbenbaret for de [f]spæde og diende i denne, tidernes fyldes uddeling.

19 Se, hvad hører vi i det evangelium, som vi har modtaget? En glædesrøst! En barmhjertighedsrøst fra himlen og en [a]sandhedsrøst fra jorden, glædelige tidender for de døde, en glædesrøst for de levende og de døde, [b]glædelige tidender om stor fryd. Hvor herlige på bjergene er ikke [c]fødderne af dem, som bringer glædelige tidender om godt, og som siger til Zion: Se, din Gud regerer! Som [d]duggen på Karmel, således skal kundskaben fra Gud falde på dem.

20 Og videre, hvad hører vi? Glædelige tidender fra [a]Cumora! [b]Moroni, en engel fra himlen, som kundgør profeternes opfyldelse – [c]bogen, som skulle åbenbares. Herrens røst i det uopdyrkede land i [d]Fayette, Seneca County, som udpeger de tre vidner, som skal [e]aflægge vidnesbyrd om bogen! [f]Mikaels røst på bredderne af Susquehanna, hvor han afslørede Djævelen, da denne viste sig som [g]lysets engel! [h]Peters, Jakobs og Johannes’ røst i det uopdyrkede land mellem Harmony, Susquehanna County, og Colesville, Broome County, ved Susquehannafloden, som bekendtgør, at de var i besiddelse af [i]nøglerne til riget og til tidernes fyldes uddeling.

21 Og videre, Guds røst i gamle [a]fader Whitmers kammer i Fayette, Seneca County, og på forskellige tidspunkter og på forskellige steder under alle denne kirkes, Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Helliges, rejser og modgang. Og Mikaels, ærkeenglens, røst; [b]Gabriels og [c]Rafaels og forskellige [d]engles røst, fra [e]Mikael, eller Adam, op til nærværende tid, som alle kundgør deres [f]uddeling, deres rettigheder, deres nøgler, deres æresbevisninger, deres storhed og herlighed og magten i deres præstedømme, giver linje på linje, forskrift på forskrift, lidt her og lidt der, bringer os trøst ved at bebude det, der skal ske og bestyrker vort [g]håb!

22 Brødre, skal vi ikke gå videre, hvad angår så stor en sag? Gå fremad og ikke tilbage. Fat mod, brødre, og videre, videre frem til sejr! Lad jeres hjerte fryde sig og være overordentlig glad. Lad jorden [a]bryde ud i sang. Lad de døde synge hymner til evig pris for kong [b]Immanuel, som, før verden blev til, har forordnet det, der vil sætte os i stand til at [c]forløse dem fra deres [d]fængsel; for fangerne skal gives fri.

23 Lad [a]bjergene juble af glæde, og råb højt, alle I dale; og fortæl, alle I have og det tørre land, om jeres evige konges undere! Og I floder og bække og kilder, flyd af sted med glæde. Lad skovene og alle markens træer prise Herren; og [b]græd af glæde, I massive klipper. Og lad solen, månen og [c]morgenstjernerne synge sammen, og lad alle Guds sønner råbe af glæde! Og lad de evige skaberværker kundgøre hans navn for evigt og altid! Og atter siger jeg: Hvor herlig er ikke den røst, vi hører fra himlen, og som i vore ører forkynder herlighed og frelse og ære og [d]udødelighed og [e]evigt liv; riger, fyrstendømmer og magter!

24 Se, [a]Herrens store dag er for hånden; og hvem kan [b]udholde den dag, han kommer, og hvem kan bestå, når han viser sig? For han er som en [c]smelters ild og som en tvætters lud; og han skal sidde som en, der [d]smelter og renser sølv, og han skal rense [e]Levis sønner og lutre dem som guld og sølv, så de kan bringe Herren et [f]offer i retfærdighed. Lad os derfor som kirke og som folk og som sidste dages hellige bringe Herren et offer i retfærdighed; og lad os i hans hellige tempel, når det bliver færdigt, fremlægge en bog, som indeholder sådanne [g]optegnelser om vore døde, som skal være al antagelse værd.

25 Brødre, jeg har meget at sige til jer om emnet, men vil nu afslutte for nærværende og fortsætte emnet på et andet tidspunkt. Jeg er som altid jeres ydmyge tjener og aldrig svigtende ven.

JOSEPH SMITH.

- ◀1a
GS Døbe, dåb – Dåb for afdøde.

- ◀2a
L&P 127:6.

- ◀3a
GS Vidne (navneord).

- ◀5a
GS Frelse for afdøde.

- ◀b
1 Pet 4:6.

- ◀7a
Åb 20:12; L&P 127:6-7. GS Livets bog.

- ◀b
L&P 21:1.

- ◀8a
GS Magt; Præstedømme.

- ◀b
GS Besegle.

- ◀c
GS Ordinancer.

- ◀d
GS Frelse for afdøde.

- ◀9a
GS Uddeling.

- ◀b
GS Myndighed.

- ◀c
GS Jahve.

- ◀11a
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀b
GS Frelse.

- ◀12a
GS Herlighed.

- ◀b
GS Ære.

- ◀c
GS Udødelighed.

- ◀d
GS Døbe, dåb – Dåb ved nedsænkning i vand.

- ◀13a
L&P 124:29.

- ◀b
GS Symbolik.

- ◀14a
GS Besegle.

- ◀b
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀c
JSO Luk 11:53 (Tillæg).

- ◀15a
GS Frelse for afdøde.

- ◀b
Hebr 11:40. GS Fuldkommen.

- ◀17a
GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀b
3 Ne 25:5-6; L&P 2; 110:13-16. GS Elias, profeten.

- ◀18a
JS-H 1:36-39.

- ◀b
GS Ordinancer – Stedfortrædende ordinancer; Slægtsregister.

- ◀c
L&P 124:28-30; 127:6-7.

- ◀d
GS Uddeling.

- ◀e
L&P 35:18.

- ◀f
Matt 11:25; Luk 10:21; Alma 32:23.

- ◀19a
Sl 85:11-12.

- ◀b
Luk 2:10.

- ◀c
Es 52:7-10; Mosi 15:13-18; 3 Ne 20:40.

- ◀d
5 Mos 32:2; L&P 121:45.

- ◀20a
JS-H 1:51-52. GS Cumorahøjen.

- ◀b
GS Moroni, Mormons søn.

- ◀c
Es 29:4, 11-14; 2 Ne 27:6-29. GS Mormons Bog.

- ◀d
GS Fayette, New York (USA).

- ◀e
L&P 17:1-3.

- ◀f
L&P 27:11. GS Adam.

- ◀g
2 Kor 11:14.

- ◀h
L&P 27:12.

- ◀i
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀21a
DVS Peter Whitmer sen.

- ◀b
GS Gabriel.

- ◀c
GS Rafael.

- ◀d
GS Engle.

- ◀e
L&P 107:53-56.

- ◀f
GS Uddeling.

- ◀g
GS Håb.

- ◀22a
Es 49:13.

- ◀b
Es 7:14; Alma 5:50. GS Immanuel.

- ◀c
GS Forløse.

- ◀d
Es 24:22; L&P 76:72-74.

- ◀23a
Es 44:23.

- ◀b
Luk 19:40.

- ◀c
Job 38:7.

- ◀d
GS Udødelighed.

- ◀e
GS Evigt liv.

- ◀24a
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀b
Mal 3:1-3.

- ◀c
3 Ne 24:2-3. GS Jorden – Jordens renselse.

- ◀d
Zak 13:9.

- ◀e
5 Mos 10:8; L&P 13; 124:39.

- ◀f
L&P 84:31. GS Offergave.

- ◀g
L&P 127:9. GS Slægtsregister.

AFSNIT 129

Instruktioner givet af profeten Joseph Smith i Nauvoo, Illinois, den 9. februar 1843, som forklarer tre overordnede nøgler, hvorved man kan erkende den sande beskaffenhed af tjenende engle og ånder.

1-3: Der er både opstandne og åndelige legemer i himlen. 4-9: Der bliver givet nøgler, hvorved man kan skelne mellem budbringere fra den anden side af sløret.

1 Der er to slags væsener i [a]himlen, nemlig: [b]Engle, som er [c]opstandne personer, og som har et legeme af kød og knogler –

2 for eksempel sagde Jesus: Føl på mig og se, for en [a]ånd har ikke kød og knogler, som I ser, jeg har.

3 For det andet: [a]Retfærdige, fuldkommengjorte menneskers [b]ånder, de som ikke er opstået, men arver den samme herlighed.

4 Når et sendebud kommer og siger, at han har et budskab fra Gud, så ræk ham hånden, og bed ham om at trykke dig i hånden.

5 Hvis han er en engel, gør han det, og du kan mærke hans hånd.

6 Hvis han er et retfærdigt, fuldkommengjort menneskes ånd, kommer han i sin herlighed, for det er den eneste måde, hvorpå han kan vise sig –

7 bed ham om at trykke dig i hånden, men han rører sig ikke, for det er i strid med himlens orden, at et retfærdigt menneske skulle bedrage; men han vil stadig fremføre sit budskab.

8 Hvis det er [a]Djævelen som lysets engel, så vil han, når du beder ham om at trykke dig i hånden, række dig hånden, uden at du kan mærke noget; derfor kan du afsløre ham.

9 Dette er tre overordnede nøgler, hvorved du kan erfare, om et budskab er fra Gud.

- ◀1a
GS Himlen.

- ◀b
GS Engle.

- ◀c
GS Opstandelse.

- ◀2a
Luk 24:39.

- ◀3a
Hebr 12:23; L&P 76:69.

- ◀b
GS Ånd.

- ◀8a
2 Kor 11:14; 2 Ne 9:9.

AFSNIT 130

Forskellige lærdomme fremsat af profeten Joseph Smith i Ramus, Illinois, den 2. april 1843.

1-3: Faderen og Sønnen kan vise sig personligt for menneskene. 4-7: Engle bor i en celestial sfære. 8-9: Den celestiale jord bliver en stor Urim og Tummim. 10-11: Alle, som kommer ind i den celestiale verden, får en hvid sten. 12-17: Tidspunktet for det andet komme bliver forholdt profeten. 18-19: Den intelligens, som vi opnår i dette liv, opstår sammen med os i opstandelsen. 20-21: Alle velsignelser opnås ved lydighed mod lov. 22-23: Faderen og Sønnen har hver et legeme af kød og knogler.

1 Når [a]Frelseren kommer til syne, skal vi se ham, som han er. Vi skal se, at han er et [b]menneske, som vi.

2 Og at den samme sociale omgang, som findes blandt os her, skal findes blandt os der, blot bliver den ledsaget af [a]evig herlighed, hvilken herlighed vi ikke nyder nu.

3 Johannesevangeliet 14:23: [a]Faderens og [b]Sønnens tilsynekomst i dette vers er en [c]personlig tilsynekomst; og den opfattelse, at Faderen og Sønnen [d]bor i et menneskes hjerte, er en gammel sekterisk forestilling og er falsk.

4 Som svar på spørgsmålet: Svarer den måde, hvorpå [a]Guds tid, engles tid, profeters tid og menneskenes tid regnes, ikke til den planet, hvorpå de bor?

5 svarer jeg: Jo. Men der er ikke andre [a]engle, som betjener denne jord, end dem, der tilhører eller har tilhørt den.

6 Englene bor ikke på en planet som denne jord,

7 men de bor i Guds nærhed på en klode, der er som et [a]hav af glas og [b]ild, hvor alt det forgangne, det nuværende og det tilkommende er tilkendegivet for deres herlighed og bestandigt er foran Herren.

8 Stedet, hvor Gud bor, er en stor [a]Urim og Tummim.

9 Denne [a]jord skal i sin helliggjorte og udødelige tilstand blive lavet om til at være ligesom krystal og skal blive en Urim og Tummim for de indbyggere, som bor derpå, ved hvilken alt det, der vedrører et underordnet rige, eller alle riger af en lavere orden, skal blive tilkendegivet for dem, som bor på den; og denne jord skal tilhøre Kristus.

10 Så skal den hvide sten, som omtales i Johannes’ Åbenbaring 2:17, blive en Urim og Tummim for hver enkelt, som modtager en, ved hvilken det, der vedrører en højere orden af riger, skal blive gjort kendt;

11 og hver af dem, der kommer ind i det celestiale rige, får en [a]hvid sten, hvorpå der står skrevet et [b]nyt navn, som ingen kender, bortset fra den som får det. Det nye navn er nøgleordet.

12 Jeg profeterer i Gud Herrens navn, at starten på de [a]vanskeligheder, som vil forårsage megen blodsudgydelse forud for Menneskesønnens komme, skal finde sted i [b]South Carolina.

13 Den vil sandsynligvis være foranlediget af slavespørgsmålet. Dette kundgjorde en røst for mig, mens jeg bad inderligt angående emnet den 25. december 1832.

14 Jeg bad engang meget inderligt om at måtte få tidspunktet for [a]Menneskesønnens komme at vide, da hørte jeg en røst sige følgende:

15 Joseph, min søn, hvis du lever, indtil du er femogfirs år gammel, skal du se Menneskesønnens ansigt; lad dette derfor være tilstrækkeligt, og besvær mig ikke mere angående denne sag.

16 Jeg blev efterladt således uden at være i stand til at afgøre, om dette komme hentydede til tusindårsrigets begyndelse eller til en eller anden tidligere tilsynekomst, eller om jeg skulle dø og således se hans ansigt.

17 Jeg tror ikke, at Menneskesønnens komme finder sted før den tid.

18 Uanset hvilket [a]intelligensniveau vi opnår i dette liv, så opstår det sammen med os i [b]opstandelsen.

19 Og hvis en person ved sin [a]flid og [b]lydighed opnår større [c]kundskab og intelligens i dette liv end en anden, så har han en [d]tilsvarende fordel i den kommende verden.

20 Der er en [a]lov, uigenkaldeligt fastsat i himlen [b]før denne verdens grundlæggelse, på hvilken alle [c]velsignelser er baseret –

21 og når vi opnår en hvilken som helst velsignelse fra Gud, er det ved lydighed mod den lov, på hvilken den er baseret.

22 [a]Faderen har et [b]legeme af kød og knogler ligeså håndgribeligt som menneskets; Sønnen ligeså; men [c]Helligånden har ikke et legeme af kød og knogler, men er en person, der består af ånd. Hvis det ikke var således, kunne Helligånden ikke bo i os.

23 Et menneske kan modtage [a]Helligånden, og den kan dale ned på ham uden at blive hos ham.

- ◀1a
1 Joh 3:2; Moro 7:48. GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀b
Luk 24:36-40.

- ◀2a
GS Celestial herlighed.

- ◀3a
GS Gud, Guddommen – Gud Faderen.

- ◀b
GS Gud, Guddommen – Gud Sønnen.

- ◀c
L&P 93:1.

- ◀d
L&P 130:22. GS Gud, Guddommen.

- ◀4a
2 Pet 3:8; Abr 3:4-10; se også Abr, Fak. 2, fig. 1.

- ◀5a
GS Engle.

- ◀7a
Åb 4:6; 15:2.

- ◀b
Es 33:14.

- ◀8a
GS Urim og Tummim.

- ◀9a
L&P 77:1. GS Jorden – Jordens endelige tilstand.

- ◀11a
Åb 2:17.

- ◀b
Es 62:2.

- ◀12a
L&P 38:29; 45:63.

- ◀b
L&P 87:1-5.

- ◀14a
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀18a
GS Intelligens, intelligenser.

- ◀b
GS Opstandelse.

- ◀19a
GS Flid.

- ◀b
GS Lydighed.

- ◀c
GS Kundskab.

- ◀d
Alma 12:9-11.

- ◀20a
L&P 82:10.

- ◀b
GS Forudtilværelse.

- ◀c
5 Mos 11:26-28; L&P 132:5. GS Velsigne.

- ◀22a
GS Gud, Guddommen.

- ◀b
ApG 17:29.

- ◀c
GS Helligånden.

- ◀23a
GS Helligåndsgaven.

AFSNIT 131

Lærdomme fremsat af profeten Joseph Smith i Ramus, Illinois, den 16. og 17. maj 1843.

1-4: Celestialt ægteskab er afgørende for ophøjelse i den højeste himmel. 5-6: Det bliver forklaret, hvordan menneskene bliver beseglet til evigt liv. 7-8: Al ånd er stof.

1 I den [a]celestiale herlighed er der tre himle eller grader;

2 og for at kunne opnå den [a]højeste må et menneske indtræde i denne præstedømmeorden [hvilken vil sige den [b]nye og evigtvarende ægteskabspagt],

3 og hvis han ikke gør dette, kan han ikke opnå den.

4 Han kan indtræde i en af de andre, men det er enden på hans rige; han kan ikke få nogen [a]forøgelse.

5 (Den 17. maj 1843). Med det mere faste [a]profetiske ord menes der et menneskes viden ved åbenbaring og profetiens ånd om, at han er [b]beseglet til [c]evigt liv ved det hellige præstedømmes magt.

6 Det er umuligt for et menneske at blive [a]frelst i [b]uvidenhed.

7 Immaterielt stof eksisterer ikke. Al [a]ånd er stof, men det er finere eller renere og kan kun opfattes med [b]renere øjne;

8 vi kan ikke se det, men når vort legeme bliver lutret, får vi at se, at det alt sammen er stof.

- ◀1a
L&P 76:70. GS Celestial herlighed.

- ◀2a
L&P 132:5-21. GS Ophøjelse.

- ◀b
GS Ægteskab – Den nye og evigtvarende ægteskabspagt.

- ◀4a
L&P 132:16-17.

- ◀5a
2 Pet 1:19. GS Kaldelse og udvælgelse.

- ◀b
L&P 68:12; 88:4. GS Besegle.

- ◀c
GS Evigt liv.

- ◀6a
GS Frelse.

- ◀b
L&P 107:99-100.

- ◀7a
GS Ånd.

- ◀b
L&P 76:12; 97:16; Moses 1:11.

AFSNIT 132

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Nauvoo, Illinois, nedskrevet den 12. juli 1843, angående den nye og evigtvarende pagt, herunder ægteskabspagtens evige beskaffenhed og princippet om flerkoneri. Selv om åbenbaringen blev nedskrevet i 1843, indikerer omstændigheder at nogle af de principper, der er indeholdt i denne åbenbaring var kendt af profeten så tidligt som 1831. Se Officiel erklæring 1.

1-6: Ophøjelse opnås ved den nye og evigtvarende pagt. 7-14: Vilkårene og betingelserne i denne pagt bliver fremsat. 15-20: Celestialt ægteskab og en fortsættelse af familieenheden sætter menneskene i stand til at blive guder. 21-25: Den snævre og trange vej fører til evige liv. 26-27: Loven angående bespottelse mod Helligånden bliver givet. 28-39: Løfter om evig forøgelse og ophøjelse bliver givet til profeter og hellige i alle tidsaldre. 40-47: Joseph Smith får magt til at binde og besegle på jorden og i himlen. 48-50: Herren besegler hans ophøjelse på ham. 51-57: Emma Smith bliver rådet til at være trofast og tro. 58-66: Love, der regulerer flerkoneri, bliver fremsat.

1 Sandelig, så siger Herren til dig, min tjener Joseph, at eftersom du har anmodet ved min hånd om at få at vide og forstå, hvordan jeg, Herren, retfærdiggjorde mine tjenere Abraham, Isak og Jakob, såvel som Moses, David og Salomo, mine tjenere, med hensyn til det princip og den lære, der består i, at de havde mange [a]hustruer og medhustruer –

2 se, jeg er Herren din Gud, og vil svare dig med hensyn til dette emne.

3 [a]Forbered derfor dit hjerte på at modtage og adlyde de anvisninger, som jeg står i begreb med at give dig; for alle de, som får denne lov åbenbaret for sig, må adlyde den.

4 For se, jeg åbenbarer jer en ny og en evigtvarende [a]pagt; og hvis I ikke efterlever denne pagt, så bliver I [b]fordømt; for [c]ingen kan forkaste denne pagt og få lov til at komme ind i min herlighed.

5 For alle, der vil have en [a]velsignelse ved min hånd, skal efterleve den [b]lov, som er blevet fastsat som forudsætning for denne velsignelse, samt dens betingelser, som de blev indstiftet før verdens grundlæggelse.

6 Og hvad angår den [a]nye og evigtvarende pagt, så blev den indstiftet med henblik på min [b]herligheds fylde; og den, der modtager en fylde deraf, må og skal efterleve loven, ellers skal han blive fordømt, siger Gud Herren.

7 Og sandelig siger jeg jer, at [a]denne lovs betingelser er disse: Alle pagter, aftaler, overenskomster, forpligtelser, [b]eder, løfter, handlinger, forbindelser, foreninger eller forhåbninger, som ikke bliver stiftet og indgået og [c]beseglet ved [d]forjættelsens hellige Ånd af ham, som er salvet, både såvel for tid som for al evighed og også yderst helligt, ved [e]åbenbaring og befaling, formidlet af min salvede, som jeg har udpeget på jorden til at besidde denne magt (og jeg har udpeget min tjener Joseph til at besidde denne magt i de sidste dage, og der er aldrig mere end én på jorden på samme tid, til hvem denne magt og dette [f]præstedømmes nøgler er overdraget), har ingen virkning, gyldighed eller kraft i og efter opstandelsen fra de døde; for alle kontrakter, der ikke er indgået med dette sigte, ophører, når mennesker er døde.

8 Se, mit hus er et ordens hus, siger Gud Herren, og ikke et forvirringens hus.

9 Vil jeg antage et [a]offer, siger Herren, som ikke er bragt i mit navn?

10 Eller [a]vil jeg af jeres hænder modtage det, som jeg ikke har forordnet?

11 Og vil jeg forordne noget for jer, siger Herren, uden det sker ved lov, sådan som jeg og min Fader [a]fastsatte det for jer, før verden blev til?

12 Jeg er Herren jeres Gud; og jeg giver jer denne befaling: At [a]ingen kommer til Faderen uden ved mig eller ved mit ord, som er min lov, siger Herren.

13 Og alt, hvad der er i verden, hvad enten det er givet af mennesker, af troner eller fyrstendømmer eller magter eller noget navnkundigt, hvad det end måtte være, og som ikke er ved mig eller ved mit ord, siger Herren, skal blive omstyrtet, og skal [a]ikke bestå, efter at mennesker er døde, hverken i eller efter opstandelsen, siger Herren jeres Gud.

14 For alt det, der består, er ved mig; og alt det, der ikke er ved mig, skal blive rystet og tilintetgjort.

15 Hvis en mand derfor [a]ægter en kvinde i denne verden, og han ikke gifter sig med hende ved mig eller ved mit ord, og han indgår pagt med hende, så længe han er i verden, og hun med ham, da er deres pagt og ægteskab ikke i kraft, når de er døde, og når de er ude af verden; derfor er de ikke bundet sammen ved nogen lov, når de er ude af verden.

16 Når de derfor er ude af verden, hverken gifter de sig eller bliver [a]giftet bort, men bliver udpeget til [b]engle i himlen, hvilke engle er hjælpende tjenere, til at betjene dem, som er værdige til en langt mere omfattende og overmåde stor og evig vægt af herlighed.

17 For disse engle efterlevede ikke min lov; derfor kan de ikke blive forøget, men vedbliver med at leve hver for sig og enkeltvise uden ophøjelse i deres frelste tilstand i al evighed; og er fra da af ikke guder, men er Guds engle for evigt og altid.

18 Og videre, sandelig siger jeg jer: Hvis en mand ægter en kvinde og indgår en pagt med hende for tid og for al evighed, og hvis denne pagt ikke er ved mig eller ved mit ord, som er min lov, og ikke bliver beseglet ved forjættelsens hellige Ånd af ham, som jeg har salvet og udpeget til denne magt, så er den ikke gyldig, ej heller i kraft, når de er ude af verden, for de er ikke blevet sammenføjet af mig, siger Herren, ej heller ved mit ord; når de er ude af verden, kan den ikke godtages dér, for der er sat engle og guder dér, som de ikke kan komme forbi; de kan derfor ikke arve min herlighed, for mit hus er et hus, hvor der hersker orden, siger Gud Herren.

19 Og videre, sandelig siger jeg jer: Hvis en mand ægter en kvinde ved mit ord, som er min lov, og ved den [a]nye og evigtvarende pagt, og det bliver [b]beseglet på dem ved [c]forjættelsens hellige Ånd af ham, som er salvet, og til hvem jeg har givet denne magt og [d]nøglerne til dette præstedømme; og det bliver sagt til dem – I skal komme frem i den første opstandelse; og hvis det bliver efter den første opstandelse, da i den næste opstandelse; og skal arve [e]troner, riger, fyrstendømmer og magter, herredømmer, alle højder og dybder – da skal det skrives i [f]livets bog, som Lammet har, at han ikke må begå mord, hvorved uskyldigt blod udgydes, og hvis I forbliver i min pagt og ikke begår mord, hvorved uskyldigt blod udgydes, skal der i alle henseender ske det med dem, som min tjener har lagt på dem, i tid og i al evighed, og det skal have fuld kraft, når de er ude af verden; og de skal passere forbi de engle og de guder, som er sat der, til deres [g]ophøjelse og herlighed i alle henseender, sådan som det er blevet beseglet på hovedet af dem, hvilken herlighed skal være en fylde og en fortsættelse af efterkommere for evigt og altid.

20 Da skal de være guder, fordi de ikke ophører; derfor skal de være til fra evighed til evighed, fordi de fortsætter; da skal de være hævet over alt, for alt er dem undergivet. Da skal de være [a]guder, fordi de har [b]al magt, og englene er dem undergivet.

21 Sandelig, sandelig siger jeg jer: Medmindre I efterlever min [a]lov, kan I ikke opnå denne herlighed.

22 For [a]snæver er den port, og [b]trang er den vej, som fører til ophøjelse og [c]fortsættelse af liv, og få er de, som finder den, fordi I ikke modtager mig i verden, ej heller kender I mig.

23 Men hvis I modtager mig i verden, da skal I kende mig og skal modtage jeres ophøjelse, så at [a]hvor jeg er, der skal I også være.

24 Dette er [a]evige liv: At kende den eneste vise og sande Gud og Jesus Kristus, som han har [b]sendt. Jeg er ham. Antag I derfor min lov.

25 [a]Vid er den port, og bred er den vej, der fører til [b]død, og mange er de, som går derind, fordi de [c]hverken modtager mig eller vedbliver med at efterleve min lov.

26 Sandelig, sandelig siger jeg jer: Hvis en mand ægter en kvinde i overensstemmelse med mit ord, og de bliver beseglet ved [a]forjættelsens hellige Ånd i overensstemmelse med min forordning, og han eller hun begår nogen som helst synd eller overtrædelse af den nye og evigtvarende pagt og al slags gudsbespottelse, og hvis de [b]ikke begår mord, hvorved de udgyder uskyldigt blod, så skal de alligevel komme frem i den første opstandelse og gå ind til deres ophøjelse; men de skal blive udryddet i kødet og skal blive [c]overladt til [d]Satans pinsler indtil forløsningens dag, siger Gud Herren.

27 Den [a]bespottelse mod Helligånden, som [b]ikke skal blive tilgivet i verden eller ude af verden, består deri, at I begår mord, hvorved I udgyder uskyldigt blod, og samtykker i min død, efter at I har modtaget min nye og evigtvarende pagt, siger Gud Herren; og den, som ikke overholder denne lov, kan på ingen måde komme ind i min herlighed, men skal blive [c]fordømt, siger Herren.

28 Jeg er Herren din Gud og vil give dig mit hellige præstedømmes lov, som blev fastsat af mig og min Fader, før verden blev til.

29 [a]Abraham modtog alt, hvad han modtog, ved åbenbaring og befaling, ved mit ord, siger Herren, og er gået ind til sin ophøjelse og sidder på sin trone.

30 Abraham fik [a]løfter angående sine efterkommere og angående frugten af sine lænder – af hvis [b]lænder du er, nemlig min tjener Joseph – som skulle fortsætte, så længe de var i verden; og hvad angår Abraham og hans efterkommere, så skulle de fortsætte ude af verden; både i verden og ude af verden skulle de fortsætte lige så [c]utallige som stjernerne; eller selv hvis I skulle tælle sandet ved havets bred, så kunne I dog ikke tælle dem.

31 Dette løfte er også jeres, fordi I er af [a]Abraham, og løftet blev givet til Abraham; og ved denne lov bliver min Faders gerninger, hvorigennem han herliggør sig selv, videreført.

32 Gå I derfor hen og gør [a]Abrahams gerninger; indtræd i min lov, så skal I blive frelst.

33 Men hvis I ikke indtræder i min lov, kan I ikke modtage min Faders løfte, som han gav Abraham.

34 [a]Gud gav Abraham befaling, og [b]Sara gav Abraham [c]Hagar til hustru. Og hvorfor gjorde hun det? Fordi dette var loven; og fra Hagar nedstammer mange mennesker. Dette opfyldte derfor blandt andet løfterne.

35 Var Abraham derfor under fordømmelse? Sandelig siger jeg jer: Nej, [a]for jeg, Herren, befalede det.

36 Abraham blev [a]befalet at [b]ofre sin søn Isak; dog stod der skrevet: [c]Du må ikke begå drab. Men Abraham nægtede ikke, og det blev regnet ham til [d]retfærdighed.

37 Abraham modtog [a]medhustruer, og de fødte ham børn; og det blev regnet ham til retfærdighed, fordi de blev givet til ham, og han vedblev med at efterleve min lov; ligesom også Isak og [b]Jakob ikke gjorde andet, end det, som de blev befalet; og fordi de ikke gjorde andet end det, som de blev befalet, er de gået ind til deres [c]ophøjelse i overensstemmelse med løfterne og sidder på troner og er ikke engle, men er guder.

38 [a]David modtog også [b]mange hustruer og medhustruer, og ligeså mine tjenere Salomo og Moses og også mange andre af mine tjenere fra skabelsens begyndelse og indtil dette tidspunkt; og i intet syndede de undtagen i det, som de ikke modtog af mig.

39 Davids hustruer og medhustruer blev [a]givet ham af mig ved min tjener Natans hånd og ved andre af profeterne, som havde [b]nøglerne til denne magt; og i intet af dette syndede han mod mig undtagen i tilfældet med [c]Urias og dennes hustru; og derfor er han faldet fra sin ophøjelse og har fået sin del; og han skal ikke arve dem ude af verden, for jeg har [d]givet dem til en anden, siger Herren.

40 Jeg er Herren din Gud, og jeg har givet dig, min tjener Joseph, et hverv og [a]genopretter alt. Bed om, hvad du vil, så skal det blive givet dig i overensstemmelse med mit ord.

41 Og eftersom du har spurgt angående ægteskabsbrud, sandelig, sandelig siger jeg dig: Hvis en mand får en hustru i den nye og evigtvarende pagt, og hvis hun er sammen med en anden mand, og jeg ikke har givet ham til hende ved den hellige salvelse, har hun begået ægteskabsbrud og vil blive udryddet.

42 Hvis hun ikke er i den nye og evigtvarende pagt, og hun er sammen med en anden mand, har hun [a]begået ægteskabsbrud.

43 Og hvis hendes mand er sammen med en anden kvinde, og han har aflagt et [a]løfte, så har han brudt sit løfte og har begået ægteskabsbrud.

44 Og hvis hun ikke har begået ægteskabsbrud, men er uskyldig og ikke har brudt sit løfte, og hun ved det, og jeg åbenbarer det for dig, min tjener Joseph, så skal du i kraft af mit hellige præstedømme have magt til at tage hende og give hende til ham, som ikke har begået ægteskabsbrud, men har været [a]trofast; for han skal blive gjort til hersker over meget.

45 For jeg har overdraget dig præstedømmets [a]nøgler og magt, ved hjælp af hvilke jeg [b]genopretter alt og kundgør dig alt til rette tid.

46 Og sandelig, sandelig siger jeg dig, at hvad som helst, du [a]besegler på jorden, skal være beseglet i himlen; og hvad som helst, du binder på jorden i mit navn og ved mit ord, siger Herren, det skal være evigt bundet i himlene; og hvem som helst, hvis synder du [b]forlader på jorden, ham skal de være evigt forladt i himlene; og hvem som helst, hvis synder du ikke forlader på jorden, ham skal de ikke være forladt i himlen.

47 Og videre, sandelig siger jeg: Hvem som helst, du velsigner, vil jeg velsigne, og hvem som helst, du forbander, vil jeg [a]forbande, siger Herren; for jeg, Herren, er din Gud.

48 Og videre, sandelig siger jeg dig, min tjener Joseph, at hvad som helst, du giver på jorden, og hvem som helst, du giver nogen på jorden ved mit ord og i henhold til min lov, det skal blive ledsaget af velsignelser og ikke forbandelser og af min magt, siger Herren, og skal være uden fordømmelse på jorden og i himlen.

49 For jeg er Herren din Gud og vil være med dig helt til [a]verdens ende og i al evighed; for sandelig [b]besegler jeg din [c]ophøjelse på dig og bereder en trone til dig i min Faders rige sammen med [d]Abraham, din fader.

50 Se, jeg har set dine [a]ofre og vil tilgive dig alle dine synder; jeg har set dine ofre i forbindelse med at være lydig mod det, som jeg har sagt dig. Fortsæt derfor, så vil jeg skabe en udvej for dig, ligesom jeg [b]antog Abrahams ofring af sin søn Isak.

51 Sandelig siger jeg dig: Den befaling giver jeg min tjenerinde Emma Smith, din hustru, som jeg har givet dig, at hun skal holde sig tilbage og ikke tage del i det, som jeg befalede dig at tilbyde hende; for jeg gjorde det, siger Herren, for at prøve jer begge, ligesom jeg prøvede Abraham, og for at jeg kunne kræve et offer af din hånd ved pagt og offer.

52 Og lad min tjenerinde [a]Emma Smith modtage alle dem, som er blevet givet min tjener Joseph, og som er dydige og rene i mine øjne; og de, som ikke er rene og har sagt, at de var rene, skal blive udryddet, siger Gud Herren.

53 For jeg er Herren din Gud, og I skal adlyde min røst; og jeg giver min tjener Joseph, at han skal blive gjort til hersker over meget; for han har været [a]trofast over lidt, og fra nu af vil jeg styrke ham.

54 Og jeg befaler min tjenerinde Emma Smith at blive hos og holde sig til min tjener Joseph og til ingen anden. Men hvis hun ikke vil efterleve denne befaling, skal hun blive udryddet, siger Herren; for jeg er Herren din Gud og vil udrydde hende, hvis hun ikke vedbliver med at efterleve min lov.

55 Men hvis hun ikke vil efterleve denne befaling, så skal min tjener Joseph gøre alt for hende, sådan som han har sagt; og jeg vil velsigne ham og mangfoldiggøre ham og give ham [a]hundredfold af fædre og mødre, brødre og søstre, huse og jordlodder, hustruer og børn i denne verden og kroner af [b]evige liv i de evige verdener.

56 Og videre, sandelig siger jeg: Lad min tjenerinde [a]tilgive min tjener Joseph hans overtrædelser, så skal hun blive tilgivet for sine overtrædelser, hvorved hun har overtrådt imod mig; og jeg, Herren din Gud, vil velsigne hende og mangfoldiggøre hende og få hendes hjerte til at fryde sig.

57 Og videre siger jeg: Lad ikke min tjener Joseph afhænde sin ejendom, for at en fjende ikke skal komme og bringe ham i vanry; for Satan forsøger at [a]bringe ham i vanry; for jeg er Herren din Gud, og han er min tjener; og se, jeg er med ham, ligesom jeg var med Abraham, din fader, så han opnår sin [b]ophøjelse og herlighed.

58 Se, hvad angår [a]præstedømmets lov, så er der meget, der vedrører den.

59 Sandelig, hvis en mand bliver kaldet af min Fader, sådan som [a]Aron blev det, ved min egen røst og ved hans røst, han som har sendt mig, og jeg har begavet ham med [b]nøglerne til dette præstedømmes magt, hvis han så gør noget i mit navn og i overensstemmelse med min lov og ved mit ord, så begår han ikke synd, og jeg vil retfærdiggøre ham.

60 Lad derfor ingen kritisere min tjener Joseph, for jeg vil retfærdiggøre ham, for han skal bringe det offer, som jeg kræver af hans hænder for hans overtrædelser, siger Herren jeres Gud.

61 Og videre, vedrørende præstedømmets lov: Hvis nogen mand ægter en [a]jomfru og ønsker at [b]ægte en anden, og den første giver sit samtykke, og hvis han så ægter den anden, og de er jomfruer og ikke har givet nogen anden mand et løfte, så er han retfærdiggjort; han kan ikke begå ægteskabsbrud, for de er blevet givet til ham; for han kan ikke begå ægteskabsbrud med den, som tilhører ham og ingen anden.

62 Og hvis han fik givet ti jomfruer efter denne lov, så kan han ikke begå ægteskabsbrud, for de tilhører ham, og de er givet til ham; derfor er han retfærdiggjort.

63 Men hvis en eller nogen af de ti jomfruer er sammen med en anden mand, efter at hun er blevet gift, har hun begået ægteskabsbrud og vil blive udryddet, for de er blevet givet ham, for at de kan [a]mangfoldiggøre sig og opfylde jorden i overensstemmelse med min befaling og opfylde det løfte, som blev givet af min Fader før verdens grundlæggelse, og for at de kan opnå ophøjelse i de evige verdener, så de må kunne føde menneskenes sjæle; for herved bliver min Faders [b]gerning videreført, så han kan blive herliggjort.

64 Og videre, sandelig, sandelig siger jeg jer: Hvis nogen mand, som besidder nøglerne til denne magt, har en hustru, og han forelægger hende mit præstedømmes lov, hvad angår dette, da skal hun tro og støtte ham, ellers skal hun blive udryddet, siger Herren jeres Gud; for jeg vil udrydde hende; for jeg vil herliggøre mit navn ved alle dem, som modtager og vedbliver med at efterleve min lov.

65 Derfor anser jeg det for at være i overensstemmelse med loven, hvis hun ikke antager denne lov, at han modtager alt, hvad jeg, Herren hans Gud, vil give ham, fordi hun ikke troede og støttede ham i overensstemmelse med mit ord; og så bliver hun den, der overtræder; og han er fritaget for Saras lov, hun som støttede Abraham i overensstemmelse med loven, da jeg befalede Abraham at tage Hagar til hustru.

66 Og se, hvad angår denne lov, sandelig, sandelig siger jeg dig: Jeg vil åbenbare mere for dig siden hen, lad derfor dette være tilstrækkeligt for nærværende. Se, jeg er Alfa og Omega. Amen.

- ◀1a
L&P 132:34, 37-39. GS Ægteskab – Flerkoneri.

- ◀3a
L&P 29:8; 58:6; 78:7.

- ◀4a
GS Pagt.

- ◀b
GS Fordømmelse.

- ◀c
L&P 131:1-4.

- ◀5a
L&P 130:20-21.

- ◀b
GS Lov.

- ◀6a
L&P 66:2. GS Nye og evigtvarende pagt.

- ◀b
L&P 76:70, 92-96. GS Celestial herlighed.

- ◀7a
L&P 88:38-39.

- ◀b
GS Ed.

- ◀c
GS Besegle.

- ◀d
GS Forjættelsens hellige Ånd.

- ◀e
GS Åbenbaring.

- ◀f
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀9a
Moro 7:5-6. GS Ofre.

- ◀10a
3 Mos 22:20-25; Moses 5:19-23.

- ◀11a
L&P 132:5.

- ◀12a
Joh 14:6.

- ◀13a
3 Ne 27:10-11.

- ◀15a
GS Ægteskab.

- ◀16a
Matt 22:23-33; Mark 12:18-25; Luk 20:27-36.

- ◀b
GS Engle.

- ◀19a
GS Ægteskab – Den nye og evigtvarende ægteskabspagt.

- ◀b
GS Besegle.

- ◀c
L&P 76:52-53; 88:3-4.

- ◀d
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀e
2 Mos 19:5-6; Åb 5:10; 20:6; L&P 76:56; 78:15, 18.

- ◀f
GS Livets bog.

- ◀g
GS Ophøjelse.

- ◀20a
Matt 25:21; L&P 29:12-13; 132:37. GS Mennesker – Menneskets mulighed for at blive som vor himmelske Fader.

- ◀b
L&P 50:26-29; 76:94-95; 84:35-39.

- ◀21a
GS Lov.

- ◀22a
Luk 13:24; 2 Ne 33:9; Hel 3:29-30.

- ◀b
Matt 7:13-14, 23; 2 Ne 9:41; 31:17-21.

- ◀c
L&P 132:30-31.

- ◀23a
Joh 14:2-3.

- ◀24a
Joh 17:3. GS Evigt liv.

- ◀b
Joh 3:16-17; L&P 49:5.

- ◀25a
Matt 7:13-14; 3 Ne 14:13-15.

- ◀b
GS Død, åndelig.

- ◀c
Joh 5:43.

- ◀26a
GS Forjættelsens hellige Ånd.

- ◀b
Alma 39:5-6.

- ◀c
L&P 82:21; 104:9-10.

- ◀d
GS Djævelen.

- ◀27a
GS Bespottelse; Utilgivelige synd.

- ◀b
Matt 12:31-32; Hebr 6:4-6; L&P 76:31-35. GS Fortabelsens sønner.

- ◀c
GS Fordømmelse.

- ◀29a
GS Abraham.

- ◀30a
1 Mos 12:1-3; 13:16. GS Abraham – Abrahams efterkommere; Abrahamske pagt.

- ◀b
2 Ne 3:6-16.

- ◀c
1 Mos 15:5; 22:17.

- ◀31a
L&P 86:8-11; 110:12.

- ◀32a
Joh 8:39; Alma 5:22-24.

- ◀34a
1 Mos 16:1-3.

- ◀b
GS Sara.

- ◀c
1 Mos 25:12-18. GS Hagar.

- ◀35a
Jakob 2:24-30.

- ◀36a
1 Mos 22:2-12.

- ◀b
GS Isak.

- ◀c
2 Mos 20:13.

- ◀d
Jakob 4:5. GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀37a
DVS andre hustruer. 1 Mos 25:5-6.

- ◀b
1 Mos 30:1-4; L&P 133:55. GS Jakob, Isaks søn.

- ◀c
GS Mennesker – Menneskets mulighed for at blive som vor himmelske Fader; Ophøjelse.

- ◀38a
GS David.

- ◀b
1 Sam 25:42-43; 2 Sam 5:13; 1 Kong 11:1-3.

- ◀39a
2 Sam 12:7-8.

- ◀b
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀c
2 Sam 11:4, 27; 12:9; 1 Kong 15:5. GS Mord; Ægteskabsbrud.

- ◀d
Jer 8:10.

- ◀40a
JS-H 1:33. GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀42a
L&P 42:22-26.

- ◀43a
GS Pagt; Ægteskab.

- ◀44a
GS Kyskhed.

- ◀45a
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀b
ApG 3:21; L&P 86:10. GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀46a
GS Besegle.

- ◀b
GS Syndsforladelse.

- ◀47a
1 Mos 12:1-3; L&P 124:93.

- ◀49a
Matt 28:20.

- ◀b
L&P 68:12.

- ◀c
L&P 5:22. GS Kaldelse og udvælgelse.

- ◀d
1 Mos 17:1-8; 2 Ne 8:2.

- ◀50a
GS Ofre.

- ◀b
1 Mos 22:10-14; L&P 97:8.

- ◀52a
GS Smith, Emma Hale.

- ◀53a
Matt 25:21; L&P 52:13.

- ◀55a
Mark 10:28-31.

- ◀b
GS Evigt liv; Familie – Evige familier.

- ◀56a
GS Tilgive.

- ◀57a
Matt 10:28.

- ◀b
GS Ophøjelse.

- ◀58a
L&P 84:19-26. GS Præstedømme.

- ◀59a
Hebr 5:4. GS Aron, Moses’ bror.

- ◀b
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀61a
GS Jomfru.

- ◀b
OE 1. GS Ægteskab – Flerkoneri.

- ◀63a
1 Mos 1:26-28; Jakob 2:30.

- ◀b
Moses 1:39.

AFSNIT 133

Åbenbaring givet gennem profeten Joseph Smith i Hiram, Ohio, den 3. november 1831. Før denne åbenbaring anføres det i Joseph Smiths historie at: »Der på denne tid var meget, som ældsterne ønskede at få at vide angående evangeliets forkyndelse til jordens indbyggere og vedrørende indsamlingen; og for at kunne vandre i det sande lys og blive undervist fra det høje adspurgte jeg den 3. november 1831 Herren og modtog følgende vigtige åbenbaring.« Dette afsnit blev først tilføjet Lære og Pagter som et tillæg og fik efterfølgende tildelt et afsnitsnummer.

1-6: De hellige får befaling om at forberede sig på det andet komme. 7-16: Alle mennesker får befaling om at flygte fra Babylon, komme til Zion og forberede sig til Herrens store dag. 17-35: Herren skal stå på Zions bjerg, kontinenterne skal blive ét land, og Israels tabte stammer skal vende tilbage. 36-40: Evangeliet er blevet gengivet gennem Joseph Smith, for at det skal forkyndes i hele verden. 41-51: Herren vil komme ned med hævn over de ugudelige. 52-56: Det bliver hans forløstes år. 57-74: Evangeliet skal sendes ud for at frelse de hellige og til de ugudeliges undergang.

1 Lyt, o I min kirkes folk, siger Herren jeres Gud, og hør Herrens ord angående jer:

2 Herren, som pludselig skal [a]komme til sit tempel; Herren, som skal komme ned over verden med en forbandelse til [b]dom; ja, over alle de folkeslag, der glemmer Gud, og over alle de ugudelige blandt jer.

3 For han skal [a]blotte sin hellige arm for øjnene af alle folkeslagene, og alle jordens ender skal se [b]frelsen fra deres Gud.

4 Derfor, bered jer, bered jer, o mit folk; helliggør jer; forsaml jer, o I min kirkes folk, i Zions land, alle I, der ikke er blevet befalet at blive tilbage.

5 Drag I ud fra [a]Babylon. Vær [b]rene, I som bærer Herrens kar.

6 Indkald jeres højtidelige forsamlinger, og [a]tal ofte til hinanden. Og lad enhver påkalde Herrens navn.

7 Ja, sandelig siger jeg jer igen, at tiden er kommet, da Herrens røst lyder til jer: Drag I ud fra Babylon; lad jer [a]samle ind fra folkeslagene, fra de [b]fire vinde, fra den ene ende af himlen til den anden.

8 [a]Send min kirkes ældster ud til de folkeslag, som er langt borte, til [b]øerne i havet; send dem ud til fremmede lande; råb til alle folkeslag, først til [c]ikke-jøderne og derefter til [d]jøderne.

9 Og se, dette skal være deres råb og Herrens røst til alle mennesker: Drag I af sted til Zions land, så mit folks grænser må blive udvidet, og så hendes [a]stave må blive forstærket, og så [b]Zion må brede sig til de omkringliggende egne.

10 Ja, lad dette råb udgå til alle mennesker: Vågn op, og stå op, og drag ud for at møde [a]Brudgommen; se, Brudgommen kommer; drag ud for at møde ham. Forbered jer til Herrens [b]store dag.

11 [a]Våg derfor, for I [b]kender hverken dagen eller timen.

12 Lad derfor dem, som er [a]blandt ikke-jøderne, flygte til [b]Zion.

13 Og lad dem, som er af [a]Juda, flygte til [b]Jerusalem, til [c]bjergene hvorpå [d]Herrens hus ligger.

14 Drag I ud fra folkeslagene, ja, fra Babylon, fra midt i den ugudelighed, som er et åndeligt Babylon.

15 Men sandelig, så siger Herren: [a]Lad ikke jeres flugt ske i hast, men lad alt være forberedt på forhånd af jer; og den, som drager af sted, lad ham [b]ikke se sig tilbage, for at en pludselig undergang ikke skal ramme ham.

16 Lyt og hør, o I jordens indbyggere. [a]Lyt samlet, I min kirkes ældster, og hør Herrens røst; for han giver en opfordring til alle mennesker, og han befaler alle mennesker overalt at [b]omvende sig.

17 For se, Gud Herren har [a]udsendt den engel, som råber oppe under himlen og siger: Bered Herrens vej, og gør hans [b]stier rette, for timen for hans [c]komme er nær –

18 da [a]Lammet skal stå på [b]Zions bjerg og sammen med ham [c]et hundrede og fireogfyrre tusinde, som har hans Faders navn skrevet på panden.

19 Bered jer derfor til [a]Brudgommens [b]komme; drag ud, drag ud for at møde ham.

20 For se, han skal [a]stå på Oliebjerget og på det mægtige hav, ja, det store dyb, og på øerne i havet og i Zions land.

21 Og han skal lade sin [a]røst høre fra [b]Zion, og han skal tale fra Jerusalem, og hans røst skal høres blandt alle mennesker.

22 Og det skal være en røst som [a]røsten af mange vande og som røsten af en voldsom [b]torden, som skal [c]nedbryde bjergene, og dalene skal ikke findes mere.

23 Han skal give det store dyb befaling, og det skal blive drevet tilbage til nordenlandene, og [a]øerne skal blive ét land;

24 og [a]Jerusalems land og Zions land skal føres tilbage til deres eget sted, og jorden skal blive, som den var i dagene, før den blev [b]delt.

25 Og Herren, ja, Frelseren, skal stå midt iblandt sit folk og skal [a]regere over alt kød.

26 Og de, som er i [a]nordenlandene, skal blive erindret af Herren; og deres profeter skal høre hans røst og skal ikke længere holde sig tilbage; og de skal slå klipperne, og isen skal flyde ned ved deres nærvær.

27 Og en [a]hovedvej skal blive anlagt midt i det store dyb.

28 Deres fjender skal blive et bytte for dem.

29 Og i de [a]golde ørkener skal der opstå søer af levende vand; og den udtørrede jord skal ikke længere være et tørstigt land.

30 Og de skal bringe deres rige skatte frem for [a]Efraims børn, mine tjenere.

31 Og de evigtvarende [a]højes grænser skal bæve ved deres nærvær.

32 Og dér skal de falde på knæ og blive kronet med herlighed, ja, i Zion, ved Herrens tjeneres, ja, Efraims børns, hånd.

33 Og de skal blive fyldt med [a]sange om evigtvarende glæde.

34 Se, dette er den evige Guds velsignelse over [a]Israels stammer og den endnu rigere velsignelse over hovedet på [b]Efraim og dem, der er med ham.

35 Og også de, som er af [a]Judas stamme, skal efter deres smerte blive helliggjort i [b]hellighed over for Herren, så de kan bo i hans nærhed dag og nat for evigt og altid.

36 Og se, sandelig siger Herren, at for at dette må blive kendt blandt jer, o jordens indbyggere, har jeg udsendt min [a]engel, som flyver oppe under himlen med det evigtvarende [b]evangelium, og som har vist sig for nogle og har overdraget det til mennesket, og som skal vise sig for mange, som bor på jorden.

37 Og dette [a]evangelium skal [b]prædikes for [c]hvert folkeslag og stamme og tungemål og folk.

38 Og Guds tjenere skal drage ud og med høj røst sige – Frygt Gud, og giv ham ære, for timen for hans dom er kommet;

39 og [a]tilbed ham, som har skabt himlen og jorden og havet og kilder af vand! –

40 og påkalde Herrens navn dag og nat og sige: O, [a]gid du ville flænge himlene, gid du ville stige ned, gid bjergene måtte flyde ned ved dit nærvær.

41 Og det skal blive opfyldt på deres hoved; for Herrens nærhed skal være som den smeltende ild, der brænder; og som den ild, der får vand til at [a]koge.

42 O Herre, du skal stige ned for at gøre dit navn kendt for dine modstandere, og alle folkeslag skal skælve ved din nærhed –

43 når du gør skrækindjagende gerninger, gerninger, de ikke venter;

44 ja, når du kommer ned, og bjergene flyder ned ved din nærhed, skal du [a]møde den, som fryder sig og øver retfærdighed, og som husker dig på dine veje.

45 For siden verdens begyndelse har menneskene ikke hørt eller med øret fattet, ej heller har noget øje set, o, Gud, bortset fra dig, hvor store ting du har [a]beredt for ham, som [b]venter på dig.

46 Og det skal blive sagt: [a]Hvem er det, som [b]kommer ned fra Gud i himlen i farvede klæder, ja, fra de egne, der ikke er kendte, iført sin herlige klædning og skridende frem i sin store styrke?

47 Og han skal sige: Jeg er den, som talte i retfærdighed, mægtig til at frelse.

48 Og Herren skal være klædt i [a]rødt, og hans klæder skal være som ham, der træder vinpersen.

49 Og så stor skal udstrålingen af hans nærhed være, at [a]solen skal skjule sit ansigt i skam, og månen skal holde sit lys tilbage, og stjernerne skal blive slynget fra deres sted.

50 Og man skal høre hans røst: Jeg har [a]trådt vinpersen alene og har bragt straffedom over alle mennesker; og der var ingen hos mig.

51 Jeg har trampet på dem i mit raseri, og jeg trådte på dem i min vrede, og deres [a]blod har jeg sprøjtet på mine klæder og tilsølet hele min klædning; for dette var dagen for den hævn, som var i mit hjerte.

52 Og nu er mine forløstes år kommet; og de skal nævne deres Herres kærlige venlighed og alt, hvad han har skænket dem som følge af sin godhed og som følge af sin kærlige venlighed, for evigt og altid.

53 I alle deres [a]trængsler led han trængsler. Og englen fra hans nærhed frelste dem; og i sin [b]kærlighed og i sin barmhjertighed [c]forløste han dem og løftede dem op og bar dem alle fordums dage;

54 ja, og også [a]Enok og dem, der var sammen med ham; profeterne, der var før ham; og også [b]Noa og dem, der var før ham; og også [c]Moses og dem, der var før ham;

55 og fra Moses til Elias, og fra Elias til Johannes, som var sammen med Kristus i hans [a]opstandelse, og de hellige apostle med Abraham, Isak og Jakob, skal være i Lammets nærhed.

56 Og de [a]helliges [b]grave skal blive [c]åbnet; og de skal komme frem og stå ved Lammets [d]højre hånd, når han skal stå på [e]Zions bjerg og på den hellige by, [f]Det Ny Jerusalem; og de skal synge [g]sangen om [h]Lammet dag og nat, for evigt og altid.

57 Og af denne årsag, for at menneskene måtte blive gjort delagtige i de [a]herligheder, som skulle åbenbares, har Herren udsendt sit [b]evangeliums fylde, sin evigtvarende pagt, idet han ræsonnerer med ligefremhed og enkelhed –

58 for at berede den svage på det, som skal ske på jorden, og på Herrens ærinde den dag, da den [a]svage skal beskæmme den vise og [b]den ringe blive et stærkt folkeslag og [c]to skal jage deres ti tusinder på flugt.

59 Og ved de svage på jorden skal Herren [a]tærske folkeslagene med sin Ånds kraft.

60 Og af denne årsag blev disse befalinger givet; det blev befalet på den dag, da de blev givet, at de skulle holdes tilbage fra verden, men nu skal de [a]udgå til [b]alt kød –

61 og dette i overensstemmelse med Herrens sind og vilje, han som hersker over alt kød.

62 Og han, der [a]omvender sig og [b]helliggør sig over for Herren, skal få [c]evigt liv.

63 Men på dem, der ikke [a]giver agt på Herrens røst, skal dét blive opfyldt, som blev skrevet af profeten Moses, at de skulle [b]forstødes fra folket.

64 Og også det, som blev skrevet af profeten [a]Malakias: For se, den [b]dag kommer, der skal [c]brænde som en ovn; og alle de stolte, ja, og alle, som handler ugudeligt, skal være som stubbe; og den dag, der kommer, skal brænde dem op, siger Hærskarers Herre, så der ikke bliver hverken rod eller gren tilbage af dem.

65 Derfor skal dette være Herrens svar til dem:

66 På den dag, da jeg kom til mine egne, var der ingen blandt jer, som [a]tog imod mig, og I blev fordrevet.

67 Da jeg kaldte igen, var der ingen af jer, der svarede; dog var min [a]arm ikke på nogen måde gjort kortere, så jeg ikke kunne forløse, ej heller min [b]kraft til at udfri.

68 Se, ved min irettesættelse [a]tørrer jeg havet ud. Jeg gør floderne til en ørken; fiskene i dem stinker og dør af tørst.

69 Jeg klæder himlene i sort og indhyller dem i sækkelærred.

70 Og [a]dette skal I få af min hånd: I skal lægge jer i sorg.

71 Se, der er ingen til at udfri jer, for I adlød ikke min røst, da jeg råbte til jer fra himlene; I troede ikke mine tjenere, og da de blev [a]sendt til jer, modtog I dem ikke.

72 Derfor [a]forseglede de vidnesbyrdet og bandt loven til, og I blev overladt til mørke.

73 Disse skal gå bort til det yderste mørke, hvor der er [a]gråd og jammer og tænderskæren.

74 Se, Herren jeres Gud har talt det. Amen.

- ◀2a
Mal 3:1; L&P 36:8.

- ◀b
L&P 1:36. GS Jesus Kristus – Dommer.

- ◀3a
Es 52:10.

- ◀b
Es 12:2; 52:10. GS Forløsningsplanen; Frelse.

- ◀5a
Alma 5:57; L&P 1:16. GS Babel, Babylon; Verdslighed.

- ◀b
2 Tim 2:21; 3 Ne 20:41; L&P 38:42. GS Ren og uren.

- ◀6a
Mal 3:16-18.

- ◀7a
L&P 29:8. GS Israel – Israels indsamling.

- ◀b
Zak 2:10-11; Mark 13:27.

- ◀8a
GS Missionering.

- ◀b
Es 11:11; 1 Ne 22:4; 2 Ne 10:8, 20.

- ◀c
GS Ikke-jøder.

- ◀d
GS Jøder.

- ◀9a
Es 54:2. GS Stav.

- ◀b
GS Zion.

- ◀10a
Matt 25:6; L&P 33:17-18; 45:54-59. GS Brudgom.

- ◀b
L&P 1:12-14.

- ◀11a
Mark 13:32-37; JS-M 1:46, 48.

- ◀b
L&P 49:7.

- ◀12a
L&P 38:31, 42.

- ◀b
GS Zion.

- ◀13a
GS Juda.

- ◀b
GS Jerusalem.

- ◀c
Es 2:1-3; Ez 38:8.

- ◀d
Sl 122.

- ◀15a
Es 52:10-12; L&P 58:56.

- ◀b
1 Mos 19:17, 26; Luk 9:62.

- ◀16a
L&P 1:1-6.

- ◀b
GS Omvendelse.

- ◀17a
L&P 13; 27:7-8; 88:92.

- ◀b
Es 40:3-5.

- ◀c
Mal 3:1.

- ◀18a
Åb 14:1. GS Guds lam.

- ◀b
L&P 84:2.

- ◀c
Åb 7:1-4.

- ◀19a
GS Brudgom.

- ◀b
Matt 25:1-13; L&P 33:17-18; 88:92. GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀20a
Zak 14:4; L&P 45:48-53.

- ◀21a
Joel 4:16; Am 1:2.

- ◀b
Es 2:2-4.

- ◀22a
Ez 43:2; Åb 1:15; L&P 110:3.

- ◀b
Sl 77:19; Åb 14:2.

- ◀c
Dom 5:5; Es 40:4; 64:1; Åb 16:20; L&P 49:23; 109:74.

- ◀23a
Åb 6:14.

- ◀24a
GS Jerusalem.

- ◀b
GS Jorden – Opdelingen af jorden.

- ◀25a
GS Jesus Kristus – Kristi herredømme under tusindårsriget.

- ◀26a
Jer 16:14-15; L&P 110:11. GS Israel – Israels ti tabte stammer.

- ◀27a
Es 11:15-16; 2 Ne 21:16.

- ◀29a
Es 35:6-7.

- ◀30a
Zak 10:7-12. GS Efraim – Efraims stamme.

- ◀31a
1 Mos 49:26.

- ◀33a
Es 35:10; 51:11; L&P 66:11.

- ◀34a
GS Israel – Israels tolv stammer.

- ◀b
1 Mos 48:14-20; 1 Krøn 5:1-2; Eter 13:7-10.

- ◀35a
GS Juda – Judas stamme.

- ◀b
GS Hellighed.

- ◀36a
Åb 14:6-7; L&P 20:5-12.

- ◀b
GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀37a
GS Evangelium.

- ◀b
GS Missionering; Prædike.

- ◀c
L&P 42:58.

- ◀39a
GS Tilbedelse.

- ◀40a
Es 64:1.

- ◀41a
Job 41:23.

- ◀44a
1 Thess 4:15-18.

- ◀45a
Es 64:3; 1 Kor 2:9.

- ◀b
Klages 3:25; 2 Ne 6:7, 13.

- ◀46a
Es 63:1-2.

- ◀b
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀48a
1 Mos 49:11-12; Luk 22:44; Åb 19:11-15; JSO Åb 19:15 (Tillæg); Mosi 3:7; L&P 19:18.

- ◀49a
Es 13:10; 24:23; L&P 45:42; 88:87.

- ◀50a
Es 63:2-3; L&P 76:107; 88:106.

- ◀51a
3 Mos 8:30.

- ◀53a
Es 63:4-9.

- ◀b
GS Næstekærlighed.

- ◀c
GS Forløse.

- ◀54a
GS Enok.

- ◀b
GS Noa, bibelsk patriark.

- ◀c
GS Moses.

- ◀55a
GS Opstandelse.

- ◀56a
GS Hellig (navneord).

- ◀b
L&P 29:13.

- ◀c
L&P 45:45-46; 88:96-97.

- ◀d
Matt 25:33-34.

- ◀e
Es 24:23; Åb 14:1; L&P 76:66; 84:2, 98-102.

- ◀f
GS Ny Jerusalem.

- ◀g
Åb 15:3; L&P 84:98-102.

- ◀h
GS Guds lam.

- ◀57a
GS Grader af herlighed.

- ◀b
GS Evangelium.

- ◀58a
Matt 11:25; 1 Kor 1:27; Alma 32:23; 37:6-7.

- ◀b
Es 60:22.

- ◀c
5 Mos 32:29-30.

- ◀59a
Mika 4:11-13.

- ◀60a
L&P 104:58-59.

- ◀b
L&P 1:2.

- ◀62a
GS Omvendelse.

- ◀b
L&P 88:74. GS Helliggørelse.

- ◀c
GS Evigt liv.

- ◀63a
GS Lytte.

- ◀b
ApG 3:22-23; 1 Ne 22:20-21; 3 Ne 20:23; 21:11; L&P 1:14; JS-H 1:40.

- ◀64a
Mal 3:19. GS Malakias.

- ◀b
JS-H 1:36-37.

- ◀c
Es 66:15-16; 1 Ne 22:15; 3 Ne 25:1; L&P 29:9; 64:24. GS Jorden – Jordens renselse.

- ◀66a
Joh 1:11.

- ◀67a
2 Ne 28:32.

- ◀b
Es 50:2; 2 Ne 7:2.

- ◀68a
2 Mos 14:21; Jos 3:14-17.

- ◀70a
Es 50:11.

- ◀71a
2 Krøn 36:15-16; Jer 44:4-5.

- ◀72a
Es 8:16-20.

- ◀73a
Matt 8:11-12; Luk 13:28; L&P 19:5. GS Helvede; Mørke, åndeligt.

AFSNIT 134

En erklæring om vor tro med hensyn til regeringer og love i almindelighed, enstemmigt vedtaget ved et fælles møde i kirken, afholdt i Kirtland, Ohio, den 17. august 1835. Mange hellige var samlet for at drøfte det foreslåede indhold af den første udgave af Lære og Pagter. På dette tidspunkt fik denne erklæring følgende indledning: »For at vor tro, hvad angår jordiske regeringer og love i almindelighed, ikke må blive misfortolket eller misforstået, har vi ment det rigtigt at fremsætte vor mening herom i slutningen af denne bog.«

1-4: Et styre bør værne om friheden til at tro og tænke, som man vil. 5-8: Alle mennesker bør støtte deres styre og vise respekt og agtelse for loven. 9-10: Trossamfund bør ikke udøve civil magt. 11-12: Menneskene er retfærdiggjort i at forsvare sig selv og deres ejendom.

1 Vi tror, at [a]styreformer er blevet indstiftet af Gud til menneskets gavn, og at han kræver menneskene til [b]regnskab for deres handlinger i forbindelse med dem, både med hensyn til at udfærdige love og at forvalte dem, til gavn og sikkerhed for samfundet.

2 Vi tror, at intet styre kan eksistere i fred, medmindre man udformer og håndhæver sådanne love, som sikrer hvert menneske [a]fri udøvelse af sin [b]samvittighed, retten til og rådigheden over sin ejendom samt [c]beskyttelse af liv.

3 Vi tror, at ethvert styre nødvendigvis må have [a]embedsmænd og øvrighedspersoner, som skal sikre, at dets love bliver overholdt, og at sådanne, som vil forvalte loven upartisk og retfærdigt, bør findes og støttes ved folkets stemme, hvis der er tale om en republik, eller ved regentens vilje.

4 Vi tror, at religion er indstiftet af Gud, og at menneskene er ansvarlige over for ham, og over for ham alene, for udøvelsen af den, medmindre deres religiøse anskuelser tilskynder dem til at krænke andres rettigheder og friheder; men vi tror ikke, at nogen menneskegivet lov har ret til at gribe ind ved at foreskrive regler for [a]gudsdyrkelsen og derved binde menneskenes samvittighed, eller til at diktere forskrifter for offentlig eller personlig tilbedelse; at øvrigheden bør begrænse kriminalitet, men aldrig kontrollere samvittigheden; bør straffe forbrydelsen, men aldrig undertrykke sjælens frihed.

5 Vi tror, at alle mennesker er forpligtet til at støtte og opretholde det styre, som de hver især lever under, så længe de er beskyttet i deres naturlige og umistelige rettigheder ved dette styres love, og at opstand og [a]oprør er upassende for enhver således beskyttet borger og bør straffes i forhold hertil; og at ethvert styre har ret til at indføre sådanne love, som efter dets vurdering er bedst egnet til at sikre almenvellets interesser, mens de på samme tid betragter friheden til at tænke frit som hellig.

6 Vi tror, at enhver bør æres i sin stilling, regenter og øvrighedspersoner som sådanne, idet de er sat til at beskytte de uskyldige og straffe de skyldige; og at alle mennesker bør vise respekt og agtelse for [a]lovene, da fred og fordragelighed uden dem ville blive fortrængt af anarki og terror; menneskegivne love der er blevet indstiftet i den udtrykkelige hensigt at regulere vore interesser som mennesker og som nationer, mand og mand imellem, og guddommelige love der er blevet givet fra himlen og foreskriver regler for åndelige anliggender, for tro og gudsdyrkelse, for begge skal mennesket stå til regnskab over for sin skaber.

7 Vi tror, at regenter, stater og styrer har ret til og er forpligtet til at vedtage love til beskyttelse af alle borgere, hvad angår den frie udøvelse af deres religiøse tro; men vi tror ikke, at de retfærdigvis har ret til at berøve borgerne dette privilegium eller forbyde dem deres anskuelser, så længe der bliver udvist respekt og ærbødighed for lovene, og sådanne religiøse anskuelser ikke retfærdiggør opstand eller sammensværgelse.

8 Vi tror, at begåelsen af forbrydelser bør [a]straffes efter overtrædelsens art; at mord, forræderi, røveri, tyveri og brud på den offentlige orden på enhver måde bør straffes i forhold til deres beskaffenhed og deres tendens til at befordre ondskab blandt mennesker og efter de love, som er udstedt af det styre, indenfor hvis område overtrædelsen er begået; og at alle mennesker for at opretholde den offentlige ro og orden bør træde frem og bruge deres evne til at få overtrædere af gode love straffet.

9 Vi tror ikke, det er rigtigt at sammenblande religiøs indflydelse med civilt styre, sådan at det ene trossamfund begunstiges, og det andet bliver underlagt forbud, hvad angår dets åndelige privilegier, og dets medlemmer bliver nægtet deres personlige rettigheder som borgere.

10 Vi tror, at alle trossamfund har ret til at skride til handling mod deres medlemmer for upassende opførsel i overensstemmelse med reglerne og lovene i sådanne samfund, forudsat at sådanne handlinger angår medlemskab og værdighed; men vi tror ikke, at noget trossamfund har myndighed til at retsforfølge mennesker, hvad angår ret til ejendom eller liv, at fratage dem denne verdens gods eller at bringe dem i livs- eller legemsfare eller at foretage nogen form for korporlig afstraffelse af dem. De kan kun [a]udelukke dem af deres samfund og fratage dem deres medlemskab.

11 Vi tror, at mennesker bør søge om erstatning ved den civile ret for alle forurettelser og uretfærdigheder, hvor nogen er blevet påført personlig forulempelse, eller hvor ejendomsret og ry er blevet krænket, hvor der findes sådanne love, som beskytter disse; men vi tror, at alle mennesker er retfærdiggjort i at forsvare sig selv, deres venner og ejendom og styret mod ulovlige angreb og overgreb fra alle mennesker i de nødsituationer, hvor der ikke umiddelbart kan anlægges søgsmål i henhold til lovene og ydes hjælp.

12 Vi tror, at det er rigtigt at [a]prædike evangeliet for jordens folk og formane de retfærdige til at redde sig fra verdens fordærv; men vi tror ikke, at det er rigtigt at befatte sig med trælle, hverken at prædike evangeliet for eller døbe dem mod deres herres vilje og ønske eller at befatte sig med dem eller påvirke dem på mindste måde til at blive utilfredse med deres forhold i dette liv og derved bringe menneskers liv i fare; en sådan indblanding anser vi for at være ulovlig og urigtig og til fare for freden for ethvert styre, der tillader, at mennesker bliver holdt i trældom.

- ◀1a
L&P 98:4-7; TA 1:12.

- ◀b
GS Ansvarlighed.

- ◀2a
GS Handlefrihed.

- ◀b
GS Samvittighed.

- ◀c
L&P 42:18-19.

- ◀3a
L&P 98:8-10.

- ◀4a
Alma 21:21-22; TA 1:11. GS Tilbedelse.

- ◀5a
TA 1:12. GS Oprør.

- ◀6a
L&P 58:21; 88:34.

- ◀8a
Alma 30:7-11; L&P 42:84-87.

- ◀10a
GS Udelukkelse.

- ◀12a
GS Missionering; Prædike.

AFSNIT 135

Bekendtgørelse af profeten Joseph Smiths og hans bror patriarken Hyrum Smiths martyrium i Carthage, Illinois, den 27. juni 1844. Dette dokument blev indsat i slutning af 1844-udgaven af Lære og Pagter, som næsten var parat til udgivelse, da Joseph Smith og Hyrum Smith blev myrdet.

1-2: Joseph og Hyrum led martyrdøden i fængslet i Carthage. 3: Profetens ophøjede stilling bliver hyldet. 4-7: Deres uskyldige blod vidner om værkets sandhed og guddommelighed.

1 For at besegle vidnesbyrdet om denne bog og Mormons Bog kundgør vi profeten [a]Joseph Smiths og patriarken Hyrum Smiths [b]martyrium. De blev skudt i fængslet i [c]Carthage den 27. juni 1844 omkring kl. 17 af en bevæbnet pøbelhob – sortsværtet – på mellem 150 og 200 personer. [d]Hyrum blev skudt først og sank fattet om, mens han udbrød: Jeg er dødsens! Joseph sprang ud af vinduet og blev skudt under forsøget, mens han udbrød: O Herre, min Gud! De blev begge skudt på brutal måde, efter at de var døde, og blev begge ramt af fire kugler.

2 [a]John Taylor og Willard Richards, to af de tolv, var de eneste andre personer i værelset på dette tidspunkt; den førstnævnte blev såret på en barbarisk måde af fire kugler, men er siden kommet sig; den sidstnævnte undslap ved Guds forsyn uden så meget som et hul i sin kappe.

3 Joseph Smith, Herrens [a]profet og [b]seer, har gjort mere, Jesus alene undtaget, for menneskenes frelse i denne verden end nogen anden, der nogen sinde har levet i den. I det korte tidsrum af tyve år frembragte han Mormons Bog, som han oversatte ved Guds gave og kraft, og har ladet den udgive på to kontinenter; har sendt det [c]evigtvarende evangeliums fylde, som den rummer, til jordens fire hjørner; har frembragt de åbenbaringer og befalinger, som udgør denne bog, Lære og Pagter, og mange andre vise dokumenter og lærdomme til gavn for menneskenes børn; indsamlet mange tusinde af de sidste dages hellige, grundlagt en [d]stor by og efterladt sig et ry og et navn, som ikke kan udslettes. Han levede ædelmodigt, og han døde ædelmodigt i Guds og sit folks øjne og har som de fleste af Herrens salvede i fordums tider beseglet sin mission og sine gerninger med sit eget [e]blod; og ligeså har hans bror Hyrum. I livet var de ikke delte, og i døden blev de ikke adskilt!

4 Da Joseph tog til Carthage for at overgive sig til lovens foregivne fordringer to eller tre dage før, han blev dræbt ved et attentat, sagde han: »Jeg går som et [a]lam til slagtning, men jeg er rolig som en sommermorgen, min samvittighed er ren over for Gud og over for alle mennesker. JEG DØR SOM USKYLDIG, OG DET SKAL SIDEN SIGES OM MIG: HAN BLEV MYRDET MED KOLDT BLOD.« Efter at Hyrum samme morgen havde gjort sig parat til at tage af sted – skal vi sige til slagtning? ja, for det var det – læste han følgende afsnit i slutningen af det tolvte kapitel af Eters Bog i Mormons Bog og bøjede bladet om ved det:

5 Og det skete, at jeg bad til Herren om, at han ville skænke ikke-jøderne nåde, så de kunne nære næstekærlighed. Og det skete, at Herren sagde til mig: Om de ikke nærer næstekærlighed, så betyder det ikke noget for dig, for du har været trofast; derfor skal dine klæder blive gjort [a]rene. Og fordi du har set din svaghed, skal du blive gjort stærk, ja, så du kan sætte dig på den plads, som jeg har beredt i min Faders boliger. Og nu byder jeg … farvel til ikke-jøderne, ja, og også til mine brødre, som jeg elsker, indtil vi skal mødes for [b]Kristi dommersæde, hvor alle mennesker skal vide, at mine klæder ikke er plettet af jeres blod. [c]Vidnerne er nu døde, og deres vidnesbyrd er i kraft.

6 Hyrum Smith blev fireogfyrre år gammel i februar 1844, og Joseph Smith blev otteogtredive i december 1843; og fra nu af skal deres navne regnes med blandt religionsmartyrerne, og læseren i hver eneste nation vil blive mindet om, at det kostede det nittende århundredes ædleste blod at frembringe Mormons Bog og denne bog med kirkens Lære og Pagter, til frelse for en falden verden, og om, at hvis ilden kan svide et [a]grønt træ til Guds ære, hvor let kan den da ikke opbrænde de tørre træer og rense vingården for fordærvelse. De levede for ære, de døde for ære, og ære er deres evige belønning. Fra tidsalder til tidsalder skal deres navne overleveres til efterslægten som ædelstene for de helliggjorte.

7 De var uskyldige i enhver forbrydelse, sådan som de så ofte tidligere var blevet fundet det, og blev kun sat i fængslet ved forræderes og ugudelige menneskers sammensværgelse; og deres uskyldige blod på gulvet i fængslet i Carthage er et stort segl, som er sat på »mormonismen«, og som ikke kan afvises af nogen domstol på jorden; og deres uskyldige blod på staten Illinois’ våbenskjold, med statens brudte løfte, som blev givet af guvernøren, er et vidnesbyrd om sandheden af det evigtvarende evangelium, som den ganske verden ikke kan tilbagevise; og deres uskyldige blod på De Forenede Staters frihedsbanner og magna charta er en ambassadør for Jesu Kristi religion, der vil gribe ærlige mennesker blandt alle folkeslag om hjertet; og deres uskyldige blod skal sammen med det uskyldige blod af alle de martyrere, som Johannes [a]så under alteret, råbe til Hærskarers Herre, indtil han hævner dette blod på jorden. Amen.

- ◀1a
GS Smith, Joseph, jun.

- ◀b
L&P 5:22; 6:30. GS Martyr.

- ◀c
GS Carthage, fængslet i.

- ◀d
GS Smith, Hyrum.

- ◀2a
GS Taylor, John.

- ◀3a
GS Profet.

- ◀b
GS Seer.

- ◀c
L&P 35:17; 42:12. GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀d
GS Nauvoo, Illinois (USA).

- ◀e
Hebr 9:16-17; L&P 136:39.

- ◀4a
Es 53:7.

- ◀5a
L&P 88:74-75.

- ◀b
Eter 12:36-38.

- ◀c
Hebr 9:16-17.

- ◀6a
Luk 23:31.

- ◀7a
Åb 6:9.

AFSNIT 136

Herrens ord og vilje, givet gennem præsident Brigham Young i Winter Quarters, Israels hær, Omaha Nation, på Missouriflodens vestlige bred, i nærheden af Council Bluffs, Iowa.

1-16: Det bliver forklaret, hvordan Israels hær skal organiseres til rejsen vestpå. 17-27: De hellige bliver befalet at leve efter mangfoldige evangeliske standarder. 28-33: De hellige bør synge, danse, bede og lære visdom. 34-42: Profeterne bliver slået ihjel, så de kan blive hædret og de ugudelige blive fordømt.

1 Herrens ord og vilje angående Israels hær på deres rejse mod vest:

2 Lad alle medlemmer af [a]Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige og de, som rejser med dem, blive organiseret i kompagnier med en pagt og et løfte om at ville holde alle Herren, vor Guds, befalinger og lovbud.

3 Lad kompagnierne blive organiseret med [a]anførere for hundrede, anførere for halvtreds og anførere for ti, med en præsident og hans to rådgivere i spidsen under de tolv [b]apostles ledelse.

4 Og dette skal være vor [a]pagt: At vi vil [b]vandre i overensstemmelse med alle Herrens [c]ordinancer.

5 Lad hvert kompagni selv skaffe sig alle de trækdyr og vogne, alt det proviant og tøj og alle andre fornødenheder til rejsen, som de kan.

6 Når kompagnierne er blevet organiseret, lad dem da af al kraft gå i gang med at træffe forberedelser for dem, som bliver tilbage.

7 Lad hvert kompagni med sine anførere og præsidenter afgøre, hvor mange der kan tage af sted til foråret; udvælg derefter et tilstrækkeligt antal raske og kyndige mænd, som kan medbringe trækdyr, sædekorn og landbrugsredskaber, og som kan drage af sted som pionerer og gøre klar til at så vårsæden.

8 Lad hvert kompagni påtage sig en ligelig del i forhold til deres ejendele med hensyn til at medtage de [a]fattige, [b]enkerne, de [c]faderløse og familierne til dem, som er gået ind i hæren, så enkens og den faderløses råb ikke skal stige op for Herrens ører imod dette folk.

9 Lad hvert kompagni gøre huse samt marker til kornavl klar til dem, som bliver tilbage i år; og dette er Herrens vilje angående sit folk.

10 Lad enhver anvende hele sin indflydelse og ejendom på at flytte dette folk til det sted, hvor Herren vil oprette en af Zions [a]stave.

11 Og hvis I gør dette med et rent hjerte, i al trofasthed, skal I blive [a]velsignet; I skal blive velsignet med hensyn til jeres flokke og jeres hjorde og jeres marker og jeres huse og jeres familier.

12 Lad mine tjenere Ezra T. Benson og Erastus Snow organisere et kompagni.

13 Og lad mine tjenere Orson Pratt og Wilford Woodruff organisere et kompagni.

14 Lad også mine tjenere Amasa Lyman og George A. Smith organisere et kompagni.

15 Og lad dem udpege præsidenter, og anførere for hundrede og for halvtreds og for ti.

16 Og lad mine tjenere, som er blevet udpeget, gå ud og undervise de hellige i dette, min vilje, så de kan være klar til at drage til et fredfyldt land.

17 Gå i gang, og gør, som jeg har sagt jer, og frygt ikke jeres fjender, for de skal ikke have magt til at standse mit værk.

18 [a]Zion skal blive genrejst, når jeg anser tiden for at være inde.

19 Og hvis nogen forsøger at ophøje sig og ikke søger mit [a]råd, skal han ikke have nogen magt, og hans dårskab skal blive tilkendegivet.

20 Søg; og [a]hold alle jeres løfter til hinanden, og [b]begær ikke det, som er jeres broders.

21 [a]Hold jer fra dét onde at misbruge Herrens navn; for jeg er Herren jeres Gud, ja, [b]jeres fædres Gud, Abrahams og Isaks og Jakobs Gud.

22 [a]Jeg er den, der førte Israels børn ud af Egyptens land, og min arm er strakt ud i de sidste dage for at [b]frelse mit folk Israel.

23 Hold op med at [a]strides med hinanden, hold op med at [b]tale ondt om hinanden.

24 Hold op med at [a]beruse jer; og lad jeres ord tjene til [b]indbyrdes opbyggelse.

25 Hvis du låner af din næste, skal du give det, du har [a]lånt, tilbage, og hvis du ikke kan betale tilbage, gå da straks hen og sig det til din næste, for at han ikke skal fordømme dig.

26 Hvis du finder noget, som din næste har [a]mistet, skal du søge flittigt, indtil du kan give det tilbage til ham.

27 Du skal være [a]flittig til at passe på det, du har, så du kan være en klog [b]forvalter, for det er en fri gave fra Herren din Gud, og du er hans forvalter.

28 Hvis du er glad, så pris Herren med [a]sang, med musik, med dans og med en [b]takkebøn og [c]taksigelse.

29 Hvis du er [a]sorgfuld, så påkald Herren din Gud i bøn, så jeres sjæl må blive [b]glad.

30 Frygt ikke dine fjender, for de er i mine hænder, og jeg vil gøre med dem, som det behager mig.

31 Mit folk må [a]prøves i alt, så de kan blive beredt til at modtage den [b]herlighed, som jeg har til dem, nemlig Zions herlighed; og den, der ikke vil tåle [c]revselse, er ikke værdig til mit rige.

32 Lad den, der er uvidende, lære [a]visdom ved at [b]ydmyge sig og påkalde Herren sin Gud, så hans øjne må blive åbnet, så han kan se, og hans ører blive åbnet, så han kan høre,

33 for min [a]Ånd er blevet sendt ud i verden for at oplyse de ydmyge og angerfulde og til fordømmelse af de ugudelige.

34 Jeres brødre har forkastet jer og jeres vidnesbyrd, ja, det folk, som har [a]drevet jer ud.

35 Og nu kommer deres ulykkesdag, ja, sorgens dage, som en kvinde med fødselsveer, og deres sorg skal blive stor, medmindre de omvender sig hurtigt, ja, meget hurtigt.

36 For de har dræbt profeterne og dem, der var blevet sendt til dem, og de har udgydt uskyldigt blod, som råber fra jorden mod dem.

37 Lad jer derfor ikke forundre over dette, for I er endnu ikke [a]rene; I kan endnu ikke tåle min herlighed, men I skal se den, hvis I er trofaste i at holde alle mine ord, som jeg har [b]givet jer fra Adams dage indtil Abraham, fra Abraham til Moses, fra Moses til Jesus og hans apostle og fra Jesus og hans apostle til Joseph Smith, som jeg ved mine [c]engle, mine hjælpende tjenere, og ved min egen røst fra himlen har kaldet til at fremme mit værk,

38 hvilken grundvold han lagde og var trofast; og jeg tog ham til mig.

39 Mange har undret sig over hans død, men det var nødvendigt, at han skulle [a]besegle sit [b]vidnesbyrd med sit [c]blod, så han kunne blive æret, og de ugudelige kunne blive fordømt.

40 Har jeg ikke udfriet jer fra jeres [a]fjender netop derved, at jeg har efterladt et vidnesbyrd om mit navn?

41 Se, derfor, hør, o I min [a]kirkes folk, og lyt, I ældster i forening: I har modtaget mit [b]rige.

42 Vær flittige til at holde alle mine befalinger, for at straffedommene ikke rammer jer, og jeres tro svigter jer, og jeres fjender triumferer over jer. Således ikke mere for nærværende. Amen og amen.

- ◀2a
GS Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige.

- ◀3a
2 Mos 18:21-26.

- ◀b
GS Apostel.

- ◀4a
GS Pagt.

- ◀b
GS Vandre, vandre med Gud.

- ◀c
GS Ordinancer.

- ◀8a
GS Fattig.

- ◀b
GS Enke.

- ◀c
Jak 1:27; 3 Ne 24:5.

- ◀10a
GS Stav.

- ◀11a
5 Mos 28:1-14. GS Velsigne.

- ◀18a
L&P 100:13.

- ◀19a
GS Råd.

- ◀20a
GS Ærlig.

- ◀b
GS Begære.

- ◀21a
GS Blasfemi.

- ◀b
2 Mos 3:6; 1 Ne 19:10.

- ◀22a
2 Mos 13:18; Jer 2:5-7; 1 Ne 5:15; Alma 36:28. GS Jahve.

- ◀b
Jer 30:10; Ez 20:33-34; L&P 38:33.

- ◀23a
3 Ne 11:29-30. GS Splid.

- ◀b
L&P 20:54. GS Ond tale.

- ◀24a
GS Visdomsordet.

- ◀b
L&P 108:7.

- ◀25a
Sl 37:21; Mosi 4:28. GS Gæld; Ærlig.

- ◀26a
3 Mos 5:23; 5 Mos 22:3.

- ◀27a
GS Flid.

- ◀b
GS Forvalter, forvaltning.

- ◀28a
GS Synge.

- ◀b
GS Bøn.

- ◀c
2 Krøn 5:13; L&P 59:15-16. GS Taknemlighed.

- ◀29a
2 Sam 22:7.

- ◀b
GS Glæde.

- ◀31a
L&P 101:4. GS Modgang.

- ◀b
Rom 8:18; L&P 58:3-4. GS Herlighed.

- ◀c
GS Revselse.

- ◀32a
GS Visdom.

- ◀b
GS Ydmyg.

- ◀33a
GS Helligånden.

- ◀34a
GS Forfølgelse.

- ◀37a
GS Ren og uren.

- ◀b
Hel 8:18.

- ◀c
Åb 14:6; L&P 110:11-16; 128:19-21; JS-H 1:30-47.

- ◀39a
Mosi 17:20; L&P 135:3.

- ◀b
GS Vidnesbyrd.

- ◀c
GS Martyr.

- ◀40a
2 Mos 23:22; L&P 8:4; 105:15.

- ◀41a
GS Jesu Kristi Kirke.

- ◀b
Dan 7:27.

AFSNIT 137

Et syn givet til profeten Joseph Smith i templet i Kirtland, Ohio, den 21. januar 1836. Anledningen var forrettelsen af ordinancer i forbindelse med forberedelsen til indvielsen af templet.

1-6: Profeten ser sin bror Alvin i det celestiale rige. 7-9: Læren om frelse for de døde bliver åbenbaret. 10: Alle børn bliver frelst i det celestiale rige.

1 [a]Himlene blev åbnet for os, og jeg så Guds [b]celestiale rige og dets herlighed, om jeg var [c]i eller ude af legemet, kan jeg ikke sige.

2 Jeg så den overmåde smukke [a]port, ind ad hvilken arvingerne til dette rige skal gå, hvilken var som en ring af [b]ildflammer;

3 og også [a]Guds strålende trone, hvorpå [b]Faderen og [c]Sønnen sad.

4 Jeg så dette riges smukke gader, som så ud, som var de [a]brolagt med guld.

5 Jeg så fader [a]Adam og [b]Abraham og min [c]far og min [d]mor, min bror [e]Alvin, som er sovet ind for længe siden,

6 og undrede mig over, hvordan det kunne gå til, at han havde opnået en [a]arvelod i det rige, eftersom han havde forladt dette liv, før Herren havde udstrakt sin hånd for at [b]indsamle Israel for anden gang og ikke var blevet [c]døbt til syndernes forladelse.

7 Således kom [a]Herrens røst til mig, og den lød: Alle, som er døde [b]uden kundskab om dette evangelium, og som ville have antaget det, hvis de havde fået lov til at blive, skal blive [c]arvinger til Guds [d]celestiale rige;

8 alle, som fra nu af dør uden kundskab om det, og som [a]ville have antaget det af hele deres hjerte, skal også blive arvinger til dette rige;

9 for jeg, Herren, vil [a]dømme alle mennesker efter deres [b]gerninger, ud fra deres [c]hjertes ønske.

10 Og jeg så også, at alle børn, som dør, før de når [a]ansvarlighedsalderen, bliver [b]frelst i himlens celestiale rige.

- ◀1a
ApG 7:55-56; 1 Ne 1:8; Hel 5:45-49; JS-H 1:43.

- ◀b
GS Celestial herlighed.

- ◀c
2 Kor 12:2-4; 1 Ne 11:1; Moses 1:11.

- ◀2a
2 Ne 9:41; 31:17.

- ◀b
2 Mos 24:17; Es 33:14-15; Hel 5:23; L&P 130:7.

- ◀3a
Es 6:1; Ez 1:26-28.

- ◀b
GS Gud, Guddommen – Gud Faderen.

- ◀c
GS Gud, Guddommen – Gud Sønnen.

- ◀4a
Åb 21:21; L&P 110:2.

- ◀5a
GS Adam.

- ◀b
L&P 132:29. GS Abraham.

- ◀c
L&P 124:19. GS Smith, Joseph, sen.

- ◀d
GS Smith, Lucy Mack.

- ◀e
JS-H 1:4.

- ◀6a
GS Frelse for afdøde.

- ◀b
Es 11:11; 1 Ne 22:10-12; Jakob 6:2. GS Israel – Israels indsamling.

- ◀c
Joh 3:3-5; 2 Ne 9:23; Eter 4:18-19; L&P 76:50-52; 84:74. GS Døbe, dåb.

- ◀7a
Hel 5:30. GS Åbenbaring.

- ◀b
JSO 1 Pet 4:6 (Tillæg); 2 Ne 9:25-26; Mosi 15:24.

- ◀c
L&P 76:50-70.

- ◀d
GS Celestial herlighed.

- ◀8a
Alma 18:32; L&P 6:16.

- ◀9a
Åb 20:12-13. GS Dom, den endelige.

- ◀b
GS Gerninger.

- ◀c
L&P 64:34. GS Hjerte.

- ◀10a
GS Ansvarlighed.

- ◀b
GS Frelse – Børns frelse.

AFSNIT 138

Et syn givet til præsident Joseph F. Smith i Salt Lake City, Utah, den 3. oktober 1918. I sin åbningstale ved generalkonferencen den 4. oktober 1918 meddelte præsident Smith, at han havde modtaget adskillige guddommelige tilkendegivelser i de foregående måneder. En af disse, som drejer sig om det besøg, Frelseren aflagde de afdødes ånder, mens hans legeme var i graven, havde præsident Smith modtaget dagen før. Den blev nedskrevet umiddelbart efter konferencens afslutning. Den 31. oktober 1918 blev den fremlagt for rådgiverne i Det Første Præsidentskab, De Tolvs Råd og patriarken, og den blev enstemmigt antaget af dem.

1-10: Præsident Joseph F. Smith grunder over det, som Peter har skrevet, og vor Herres besøg i åndeverdenen. 11-24: Præsident Smith ser de retfærdige døde samlet i paradis og Kristi tjenestegerning blandt dem. 25-37: Han ser, hvordan forkyndelsen af evangeliet blev organiseret blandt ånderne. 38-52: I åndeverdenen ser han Adam, Eva og mange af de hellige profeter, som betragtede deres tilstand som ånder før deres opstandelse som trældom. 53-60: De retfærdige døde fra vore dage fortsætter deres arbejde i åndeverdenen.

1 Den tredje oktober i året nitten hundrede og atten sad jeg i mit værelse og [a]grundede over skrifterne

2 og reflekterede over det store [a]sonoffer, som Guds Søn havde bragt for at [b]forløse verden,

3 og over den store og vidunderlige [a]kærlighed, som Faderen og Sønnen havde vist, ved at [b]Forløseren var kommet til verden,

4 for at menneskeheden ved hans [a]forsoning og ved [b]lydighed mod evangeliets principper kunne blive frelst.

5 Mens jeg var optaget af dette, gik mine tanker tilbage til apostlen Peters breve til de fordums hellige, som var spredt ud over [a]Pontus, Galatien og Kappadokien og andre dele af Asien, hvor evangeliet var blevet prædiket efter Herrens korsfæstelse.

6 Jeg åbnede Bibelen og læste det tredje og fjerde kapitel af Peters første brev, og mens jeg læste, gjorde følgende skriftsteder stærkt indtryk på mig, stærkere end de nogen sinde før havde gjort:

7 »For også Kristus led engang for synder, den retfærdige for de uretfærdige, for at han kunne føre os til Gud, idet han blev dræbt i kødet, men gjort levende i Ånden,

8 i hvilken han også drog hen og prædikede for de ånder, der var i [a]fængsel,

9 de, som engang havde været ulydige, dengang Guds langmodighed ventede i Noas dage, mens arken blev bygget, hvori nogle få, nemlig otte sjæle, blev frelst ved vand.« (1 Pet 3:18-20).

10 »For af denne årsag blev evangeliet også prædiket for dem, der er døde, for at de i kødet kan blive dømt ligesom mennesker, men i ånden leve ligesom Gud.« (1 Pet 4:6).

11 Mens jeg grundede over dette, som er [a]skrevet, blev min forstands [b]øjne åbnet, og Herrens Ånd [c]hvilede på mig, og jeg så hærskarerne af [d]døde, både små og store.

12 Og på ét sted var der samlet en utallig skare af ånder af de [a]retfærdige, som havde været [b]trofaste i vidnesbyrdet om Jesus, mens de levede som dødelige,

13 og som havde bragt [a]slagtofre som et sindbillede på Guds Søns store offer og havde [b]lidt trængsler i deres forløsers navn.

14 Alle disse havde forladt dette liv, faste i [a]håbet om en herlig [b]opstandelse ved Gud [c]Faderens og hans [d]enbårne Søns, Jesu Kristi, [e]nåde.

15 Jeg så, at de var fyldt med lykke og [a]glæde, og at de frydede sig sammen, fordi dagen for deres udfrielse var for hånden.

16 De var forsamlet, fordi de afventede, at Guds Søn skulle komme til [a]åndeverdenen og kundgøre deres forløsning fra [b]dødens bånd.

17 Deres sovende støv skulle [a]bringes tilbage til dets fuldkomne skikkelse, [b]knoglen til sin knogle, senerne og kødet på dem, [c]ånden og legemet skulle forenes for aldrig mere at blive adskilt, så de kunne modtage en fylde af [d]glæde.

18 Mens denne umådelig store mængde ventede og talte sammen og glædede sig til timen for deres udfrielse af dødens lænker, viste Guds Søn sig og forkyndte [a]frihed for de fangne, som havde været trofaste,

19 og dér [a]prædikede han det evigtvarende [b]evangelium for dem, læren om opstandelsen og menneskehedens forløsning fra [c]faldet og fra egne synder på betingelse af [d]omvendelse.

20 Men til de [a]gudløse gik han ikke, og blandt de ugudelige og de uomvendte, som havde [b]besmittet sig, mens de var i kødet, hævede han ikke sin stemme,

21 ej heller skuede de oprørske, der forkastede de fordums profeters vidnesbyrd og advarsler, hans herlighed eller så hans ansigt.

22 Hvor disse var, herskede der [a]mørke, men blandt de retfærdige var der [b]fred,

23 og de hellige glædede sig ved deres [a]forløsning og [b]bøjede knæet og anerkendte Guds Søn som deres forløser og befrier fra døden og [c]helvedes lænker.

24 Deres ansigt lyste, [a]udstrålingen fra Herrens nærvær hvilede på dem, og de [b]sang lovsange til hans hellige navn.

25 Jeg undrede mig, for jeg havde den forståelse, at Frelseren havde anvendt omkring tre år af sin tjenestegerning blandt jøderne og dem, der var af Israels hus, mens han bestræbte sig på at lære dem det evigtvarende evangelium og kalde dem til omvendelse;

26 og alligevel, til trods for hans mægtige gerninger og mirakler og forkyndelse af sandheden med stor [a]kraft og myndighed, var der kun få, der gav agt på hans røst og frydede sig ved hans nærvær og modtog frelse ved hans hånd.

27 Men hans tjenestegerning blandt dem, der var døde, var begrænset til den [a]korte tid, der gik mellem korsfæstelsen og hans opstandelse,

28 og jeg tænkte med forundring over Peters ord – der hvor han sagde, at Guds Søn prædikede for de ånder, der var i fængsel, de, som engang var ulydige, dengang Guds langmodighed ventede i Noas dage – og over hvordan det var muligt for ham at prædike for disse ånder og udføre det nødvendige arbejde blandt dem på så kort tid.

29 Og mens jeg med forundring tænkte over dette, blev mine øjne åbnet, og min [a]forståelse blev oplyst, og jeg forstod, at Herren ikke i egen person gik ud blandt de ugudelige og ulydige, som havde forkastet sandheden, for at undervise dem,

30 men se, han organiserede sine styrker blandt dem, der var retfærdige, og udpegede budbringere, iklædt [a]magt og myndighed, og bemyndigede dem til at gå ud og bære evangeliets lys til dem, der var i [b]mørke, ja, til [c]alle menneskers ånder; og således blev evangeliet prædiket for de døde.

31 Og de udvalgte budbringere gik ud for at kundgøre Herrens [a]nådedag og forkynde [b]frihed for de fangne, som var bundet, ja, for alle, som ville omvende sig fra deres synder og antage evangeliet.

32 Således blev evangeliet prædiket for dem, der var [a]døde i deres synder uden [b]kundskab om sandheden, eller i overtrædelse fordi de havde forkastet profeterne.

33 Disse blev undervist i [a]tro på Gud, omvendelse fra synd, [b]stedfortrædende dåb til [c]syndernes forladelse, [d]Helligåndsgaven ved håndspålæggelse,

34 og alle andre evangeliske principper, som det var nødvendigt for dem at kende, for at de kunne kvalificere sig, så de i kødet kunne blive [a]dømt ligesom mennesker, men i ånden leve som Gud.

35 Og således blev det kundgjort blandt de døde, både små og store, de uretfærdige såvel som de trofaste, at forløsning var blevet udvirket ved [a]Guds Søns offer på [b]korset.

36 Det blev således givet til kende, at vor forløser under sit ophold i åndernes verden brugte sin tid på at undervise og forberede de trofaste ånder af de [a]profeter, som i kødet havde vidnet om ham,

37 så de kunne bære budskabet om forløsning til alle de døde, til hvem han ikke personligt kunne drage hen på grund af deres [a]oprør og overtrædelse, så de ved hans tjeneres betjening også kunne høre hans ord.

38 Blandt de store og mægtige, der var forsamlet i denne umådelig store forsamling af retfærdige, var fader [a]Adam, den gamle af dage og alles fader,

39 og vor ærværdige moder [a]Eva med mange af sine trofaste døtre, der havde levet gennem tiderne og tilbedt den sande og levende Gud.

40 [a]Abel, den første [b]martyr, var der, og hans bror [c]Set, en af de mægtige, som var sin fars, Adams, udtrykte [d]billede.

41 [a]Noa, der advarede om vandfloden; [b]Sem, den store [c]højpræst; [d]Abraham, de trofastes fader; [e]Isak, [f]Jakob samt [g]Moses, Israels store lovgiver;

42 og [a]Esajas, der ved profeti kundgjorde, at Forløseren var salvet til at læge de sønderknuste, til at [b]udråbe frihed for de fangne og åbne [c]fængslet for dem, der var lænket, var der også.

43 Derudover [a]Ezekiel, der i et syn fik vist den store dal med [b]tørre knogler, der skulle iklædes kød, så de kunne komme frem igen i de dødes [c]opstandelse som levende sjæle;

44 [a]Daniel, der forudså og forudsagde, at [b]Guds rige skulle blive oprettet i de sidste dage for aldrig mere at blive tilintetgjort eller givet til noget andet folk;

45 [a]Elias, der var med Moses på [b]Forklarelsens bjerg,

46 og [a]Malakias, den profet, der vidnede om [b]profeten Elias’ komme – hvem Moroni også fortalte profeten Joseph Smith om, da han kundgjorde, at han skulle komme før indvarslingen af [c]Herrens store og frygtelige dag – var der også.

47 Profeten Elias skulle i børnenes [a]hjerte plante de forjættelser, der var blevet givet deres fædre,

48 hvilket bebudede det store [a]værk, der skal udføres i Herrens [b]templer i tidernes fyldes [c]uddeling for at forløse de døde og [d]besegle børnene til deres forældre, for at hele jorden ikke skal blive slået med en forbandelse og blive lagt fuldstændig øde ved hans komme.

49 Alle disse og mange flere, nemlig de [a]profeter, der havde boet blandt nefitterne og vidnet om Guds Søns komme, gik rundt i den umådelig store forsamling og ventede på deres udfrielse,

50 for de døde havde betragtet deres [a]ånds lange fravær fra deres legeme som [b]trældom.

51 Herren underviste disse og gav dem [a]magt til at komme frem efter sin opstandelse fra de døde for at træde ind i sin Faders rige og dér at blive kronet med [b]udødelighed og [c]evigt liv

52 og at fortsætte deres arbejde, sådan som Herren havde lovet dem, og få del i alle de [a]velsignelser, som var sat til side til dem, der elsker ham.

53 Profeten Joseph Smith, og min far Hyrum Smith, Brigham Young, John Taylor, Wilford Woodruff og andre udvalgte ånder, som var blevet [a]holdt tilbage for at komme frem i tidernes fylde for at være med til at lægge [b]grundvoldene til det store sidstedagesværk,

54 herunder bygningen af templer og udførelsen af [a]ordinancer deri til forløsning af de døde, var også i åndeverdenen.

55 Jeg bemærkede, at de også var blandt de [a]ædle og store, der i begyndelsen var blevet [b]udvalgt til at være herskere i Guds kirke.

56 Endog før de blev født, modtog de sammen med mange andre deres første undervisning i åndernes verden og blev [a]forberedt til at komme frem, når [b]Herren anså tiden for at være inde, for at arbejde i hans [c]vingård for menneskesjælenes frelse.

57 Jeg så, at de trofaste [a]ældster i denne uddeling, når de forlader det jordiske liv, fortsætter deres arbejde med at prædike evangeliet om omvendelse og forløsning ved Guds enbårne Søns offer blandt dem, der er i [b]mørke og under syndens trældom i den store verden af de afdødes ånder.

58 De døde, der omvender sig, bliver [a]forløst ved lydighed mod Guds hus’ [b]ordinancer

59 og skal, efter at de har lidt straffen for deres overtrædelser og er blevet [a]tvættet rene, modtage en belønning i forhold til deres [b]gerninger, for de er arvinger til frelse.

60 Således blev synet om de dødes forløsning åbenbaret for mig, og jeg aflægger vidnesbyrd om, og jeg véd i kraft af vor Herre og frelser Jesu Kristi velsignelse, at denne optegnelse er [a]sand. Således er det. Amen.

- ◀1a
GS Grunde.

- ◀2a
Matt 20:28. GS Forsoning.

- ◀b
GS Forløsningsplanen.

- ◀3a
Joh 3:16. GS Kærlighed.

- ◀b
GS Forløser.

- ◀4a
TA 1:3.

- ◀b
Matt 7:21. GS Lydighed.

- ◀5a
1 Pet 1:1.

- ◀8a
Es 61:1; Luk 4:18; L&P 76:73-74; 88:99.

- ◀11a
GS Skrifter – Værdien af skrifter.

- ◀b
Ef 1:18; L&P 76:10, 12, 19.

- ◀c
Es 11:2.

- ◀d
GS Ånd.

- ◀12a
L&P 76:69-70.

- ◀b
L&P 6:13; 51:19; 76:51-53.

- ◀13a
GS Ofre.

- ◀b
Matt 5:10-12.

- ◀14a
Eter 12:4; Moro 7:3, 40-44. GS Håb.

- ◀b
GS Opstandelse.

- ◀c
GS Gud, Guddommen – Gud Faderen.

- ◀d
GS Enbårne.

- ◀e
GS Nåde.

- ◀15a
Es 51:11; Alma 40:12.

- ◀16a
Luk 23:43; Alma 40:11-12. GS Paradis.

- ◀b
Morm 9:13.

- ◀17a
2 Ne 9:10-13.

- ◀b
Ez 37:1-14.

- ◀c
L&P 93:33-34.

- ◀d
GS Glæde.

- ◀18a
Es 61:1. GS Frelse for afdøde.

- ◀19a
L&P 76:72-74.

- ◀b
GS Evangelium.

- ◀c
GS Fald, Adams og Evas.

- ◀d
GS Omvendelse.

- ◀20a
Alma 40:13-14. GS Helvede; Ugudelig.

- ◀b
1 Ne 10:21.

- ◀22a
GS Mørke, åndeligt.

- ◀b
GS Fred.

- ◀23a
GS Forløsningsplanen.

- ◀b
Rom 14:11; Mosi 27:31.

- ◀c
2 Ne 1:13; Alma 12:11.

- ◀24a
Sl 104:1-2; Es 60:19; Åb 22:5; JS-H 1:17. GS Lys, Kristi lys.

- ◀b
GS Synge.

- ◀26a
1 Ne 11:28.

- ◀27a
Mark 8:31.

- ◀29a
L&P 76:12.

- ◀30a
Luk 24:49.

- ◀b
GS Mørke, åndeligt.

- ◀c
L&P 1:2.

- ◀31a
Es 61:2; Luk 4:17-19.

- ◀b
GS Frihed.

- ◀32a
Joh 8:21-24.

- ◀b
L&P 128:5. GS Kundskab.

- ◀33a
TA 1:4. GS Tro.

- ◀b
GS Døbe, dåb – Dåb for afdøde; Ordinancer – Stedfortrædende ordinancer.

- ◀c
GS Syndsforladelse.

- ◀d
GS Helligåndsgaven.

- ◀34a
GS Dom, den endelige.

- ◀35a
Alma 34:9-16. GS Forsoning; Ofre.

- ◀b
GS Kors; Korsfæstelse.

- ◀36a
L&P 138:57.

- ◀37a
L&P 138:20. GS Oprør.

- ◀38a
GS Adam.

- ◀39a
Moses 4:26. GS Eva.

- ◀40a
GS Abel.

- ◀b
GS Martyr.

- ◀c
GS Set.

- ◀d
1 Mos 5:3; Moses 6:10.

- ◀41a
GS Noa, bibelsk patriark.

- ◀b
GS Sem.

- ◀c
GS Højpræst.

- ◀d
1 Mos 17:1-8. GS Abraham.

- ◀e
1 Mos 21:1-5. GS Isak.

- ◀f
1 Mos 35:9-15. GS Jakob, Isaks søn.

- ◀g
GS Moses.

- ◀42a
GS Esajas.

- ◀b
Es 61:1-2.

- ◀c
GS Helvede.

- ◀43a
GS Ezekiel.

- ◀b
Ez 37:1-14.

- ◀c
GS Opstandelse.

- ◀44a
GS Daniel.

- ◀b
Dan 2:44-45. GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀45a
GS Elias.

- ◀b
GS Forklarelse.

- ◀46a
Mal 3:23-24; JS-H 1:36-39. GS Malakias.

- ◀b
L&P 110:13-15. GS Elias, profeten.

- ◀c
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀47a
L&P 128:17.

- ◀48a
GS Frelse for afdøde.

- ◀b
GS Templet, Herrens hus.

- ◀c
GS Uddeling.

- ◀d
GS Besegle; Familie – Evige familier.

- ◀49a
Hel 8:19-22.

- ◀50a
GS Ånd.

- ◀b
L&P 45:17.

- ◀51a
1 Kor 6:14; Alma 40:19-21.

- ◀b
GS Udødelighed.

- ◀c
L&P 29:43. GS Evigt liv.

- ◀52a
Es 64:3; 1 Kor 2:9; L&P 14:7.

- ◀53a
GS Forudordination.

- ◀b
L&P 64:33.

- ◀54a
GS Ordinancer – Stedfortrædende ordinancer.

- ◀55a
Abr 3:22-24.

- ◀b
GS Forudordination.

- ◀56a
Job 38:4-7; Alma 13:3-7.

- ◀b
ApG 17:24-27.

- ◀c
Jakob 6:2-3. GS Herrens vingård.

- ◀57a
GS Ældste.

- ◀b
GS Helvede.

- ◀58a
GS Forløse.

- ◀b
GS Ordinancer.

- ◀59a
Alma 5:17-22. GS Tilgive.

- ◀b
GS Gerninger.

- ◀60a
GS Sandhed.

OFFICIELLE ERKLÆRINGER

- Officiel erklæring 1

- Officiel erklæring 2

OFFICIEL ERKLÆRING 1

Bibelen og Mormons Bog belærer om, at monogami er Guds standard for ægteskab medmindre han erklærer noget andet (se 2 Sam 12:7-8 og Jakob 2:27, 30). Efter en åbenbaring til Joseph Smith blev praktiseringen af flerkoneri påbegyndt blandt kirkens medlemmer i begyndelsen af 1840’erne (se afsnit 132). Fra 1860’erne til 1880’erne vedtog de Forenede Staters regering love, der gjorde denne religiøse praksis ulovlig. Disse love blev sluttelig godkendt af USA’s Højesteret. Efter at have modtaget åbenbaring udsendte Præsident Wilford Woodruff følgende manifest, der blev accepteret af kirken som autoritativt og bindende den 6. oktober 1890. Dette førte til, at praktiseringen af flerkoneri i kirken ophørte.

Til alle i sagen interesserede:

På grund af visse pressemeddelelser, som i politisk øjemed er blevet udsendt fra Salt Lake City, og som er blevet vidt udbredt, og hvoraf det fremgår, at Utah-kommissionen i dens seneste rapport til indenrigsministeren påstår, at der stadig bliver indgået polygame ægteskaber, og at fyrre eller flere sådanne ægteskaber er blevet indgået i Utah siden sidste juni eller i det forløbne år, og at kirkens ledere i offentlige taler har undervist i, opmuntret til og opfordret til at fortsætte med at praktisere polygami,

erklærer jeg derfor som præsident for Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige på den mest højtidelige måde, at disse beskyldninger er falske. Vi underviser ikke i polygami eller flerkoneri, ej heller tillader vi nogen at begynde at praktisere det, og jeg afviser, at der i denne periode er blevet indgået fyrre eller noget andet antal polygame ægteskaber i vore templer eller noget andet sted i territoriet.

Der er blevet rapporteret om ét tilfælde, hvori parterne påstår, at vielsen blev udført i Endowment House i Salt Lake City i foråret 1889, men jeg har ikke været i stand til at finde ud af, hvem der udførte ceremonien; hvad der end er sket i denne sag, er sket uden mit vidende. Som følge af denne påståede begivenhed er Endowment House på min foranledning ufortøvet blevet revet ned.

Eftersom Kongressen har vedtaget love, der forbyder flerkoneri, hvilke love er blevet kendt forfatningsmæssige af højeste retsinstans, erklærer jeg hermed, at jeg har til hensigt at underkaste mig disse love og at gøre min indflydelse gældende over for medlemmerne af den kirke, som jeg præsiderer over, for at få dem til at gøre ligeså.

Der er intet i mine instruktioner til kirken eller i mine medarbejderes i den nævnte periode, som med rimelighed kan fortolkes, som at jeg har opfordret eller opmuntret til polygami; og når en ældste i kirken har brugt et sprog, som syntes at give udtryk for en sådan lære, er han straks blevet irettesat. Og jeg erklærer nu offentligt, at mit råd til de sidste dages hellige er at afstå fra at indgå noget ægteskab, der er forbudt af landets lov.

WILFORD WOODRUFF

Præsident for Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige

Præsident Lorenzo Snow fremlagde følgende:

»Jeg foreslår, at vi, idet vi anerkender Wilford Woodruff som præsident for Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige og som den eneste mand på jorden, der på nuværende tidspunkt besidder nøglerne til de beseglende ordinancer, betragter ham som fuldt bemyndiget til i kraft af sin stilling at udstede det manifest, som vi har hørt oplæst, og som er dateret den 24. september 1890, og at vi som kirke, der er forsamlet til generalkonference, antager hans erklæring angående flerkoneri som værende officiel og bindende.«

Salt Lake City, Utah, 6. oktober 1890.

UDDRAG AF TRE TALER AF

PRÆSIDENT WILFORD WOODRUFF

ANGÅENDE MANIFESTET

Herren vil aldrig tillade mig eller nogen anden, som står som præsident for denne kirke, at lede jer på afveje. Det ligger ikke i programmet. Det er ikke, hvad Gud har i tankerne. Hvis jeg forsøgte på det, ville Herren fjerne mig fra min plads, og det samme vil han gøre med enhver anden, som forsøger at lede menneskenes børn væk fra Guds orakler og fra deres pligt. (Oktoberkonferencen, mandag den 6. oktober 1890, Salt Lake City, Utah. Bragt i Deseret Evening News den 11. oktober 1890, s. 2).

Det er uden betydning, hvem der lever, eller hvem der dør, eller hvem der bliver kaldet til at lede denne kirke – de bliver nødt til at lede den ved Gud den Almægtiges inspiration. Hvis de ikke gør det på den måde, kan de slet ikke gøre det …

Jeg har på det seneste fået nogle åbenbaringer, nogle der er meget vigtige for mig, og jeg vil fortælle jer, hvad Herren har sagt til mig. Lad mig henlede jeres opmærksomhed på det, der betegnes som manifestet …

Herren har bedt mig om at stille de sidste dages hellige et spørgsmål, og han fortalte mig også, at hvis de ville lytte til, hvad jeg sagde til dem, og ved Ånden og Guds kraft besvare det spørgsmål, de blev stillet, så ville de alle svare på samme måde, og de ville alle mene det samme med hensyn til denne sag.

Spørgsmålet er dette: Hvilken vej er den klogeste for de sidste dages hellige at følge: At fortsætte med at forsøge at praktisere flerkoneri i modstrid med nationens love og med modstand fra tres millioner mennesker og på bekostning af, at alle templerne bliver beslaglagt og går tabt, og at alle ordinancerne i dem bliver standset, både for de levende og de døde, og at Det Første Præsidentskab og De Tolv og overhovederne for familierne i kirken bliver fængslet, og at medlemmernes personlige ejendom bliver beslaglagt (hvilket alt sammen i sig selv ville gøre en ende på praktiseringen); eller at vi, efter at have gjort og lidt, hvad vi har ved at overholde dette princip, ophører med praktiseringen og underkaster os loven og ved at gøre således lader profeterne, apostlene og fædrene blive hjemme, så de kan undervise medlemmerne og varetage deres pligter i kirken, og også lader templerne forblive i hænderne på de hellige, så de kan tage del i evangeliets ordinancer, både for de levende og de døde?

Herren viste mig ved syn og åbenbaring nøjagtig, hvad der ville ske, hvis vi ikke standsede denne praksis. Hvis vi ikke havde standset den, ville I ikke have haft brug for … nogen af mændene i dette tempel i Logan, for alle ordinancer ville blive standset i hele Zions land. Der ville herske forvirring i hele Israel, og mange mænd ville blive gjort til fanger. Denne ulykke ville have ramt hele kirken, og vi ville være blevet tvunget til at standse praktiseringen. Nu er spørgsmålet, om den skal standses på denne vis eller på den måde, som Herren har tilkendegivet for os, og lade vore profeter og apostle og fædre forblive frie mænd og lade templerne forblive i hænderne på medlemmerne, så de døde kan blive forløst. Et stort antal er allerede blevet udfriet af fængslet i åndeverdenen af dette folk, og skal arbejdet fortsætte eller standse? Dette er det spørgsmål, jeg lægger frem for de sidste dages hellige. I må selv tage stilling til det. Jeg ønsker, at I skal besvare det for jer selv. Jeg vil ikke besvare det; men jeg siger jer, at dette er nøjagtig den situation, vi som folk ville have været i, hvis vi ikke havde valgt den vej, vi har …

Jeg så nøjagtig, hvad der ville ske, hvis der ikke blev gjort noget. Jeg har følt denne ånd over mig længe. Men jeg vil gerne sige dette: Jeg ville have ladet alle templerne glide os af hænde, jeg ville have ladet mig selv og alle andre komme i fængsel, hvis ikke himlens Gud havde befalet mig at gøre, hvad jeg har gjort; og da timen kom, da jeg blev befalet at gøre dette, stod det helt tydeligt for mig. Jeg gik frem for Herren, og jeg skrev, hvad Herren bad mig om at skrive …

Jeg efterlader jer dette til at grunde og tænke over. Herren arbejder blandt os. (stavskonference i Cache Stav, Logan, Utah, søndag den 1. november 1891. Bragt i Deseret Weekly den 14. november 1891).

Nu vil jeg fortælle jer, hvad der blev tilkendegivet for mig, og hvad Guds Søn har gjort med hensyn til dette … Alt dette ville være sket, så sandt som Gud den Almægtige lever, hvis ikke dette manifest var blevet givet. Derfor var Guds Søn stemt for at lade dette blive forelagt for kirken og for verden af sine egne grunde. Herren havde forordnet, at Zion skulle grundfæstes. Han havde forordnet, at dette tempel skulle bygges færdig. Han havde forordnet, at frelse for de levende og de døde skulle gives i disse bjergdale. Og Gud den Almægtige forordnede, at Djævelen ikke skulle forpurre det. Hvis I kan forstå det, så er det nøglen til det. (Fra en tale, holdt under det sjette møde i forbindelse med indvielsen af templet i Salt Lake City, april 1893. Maskinskreven Optegnelse af Indvielsesmøder, kirkens historiske afdelings arkiver, Salt Lake City, Utah).

OFFICIEL ERKLÆRING 2

Mormons Bog belærer om, at »alle mennesker er lige for Gud« både »sort og hvid, træl og fri, mand og kvinde« (2 Ne 26:33). Gennem kirkens historie er mennesker af enhver race og etnicitet blevet døbt i mange lande og har levet som trofaste medlemmer af kirken. I Joseph Smiths dage blev nogle få sorte mandlige medlemmer af kirken ordineret til præstedømmet. Tidligt i kirkens historie hørte ledere op med at overdrage præstedømmet til sorte brødre af afrikansk afstamning. Kirkens optegnelser giver ikke nogen klar indsigt i oprindelsen til denne praksis. Kirkens ledere mente, at en åbenbaring fra Gud var nødvendig for at ændre denne praksis og søgte bønsomt vejledning. Åbenbaringen kom til kirkens præsident Spencer W. Kimball og blev bekræftet for andre kirkeledere i templet i Salt Lake City den 1. juni 1978. Åbenbaringen fjernede alle de restriktioner med hensyn til race, der engang havde været gældende for præstedømmet.

Til alle i sagen interesserede:

Den 30. september 1978, ved oktoberkonferencen i Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige, blev følgende forelagt af præsident N. Eldon Tanner, førsterådgiver i Det Første Præsidentskab i kirken:

I begyndelsen af juni i år bekendtgjorde Det Første Præsidentskab, at præsident Spencer W. Kimball havde modtaget en åbenbaring, der gjorde det muligt for alle værdige mandlige medlemmer af kirken at modtage præstedømmet og tempelvelsignelserne. Præsident Kimball har bedt mig om at orientere konferencen om, at han efter at have modtaget denne åbenbaring, som han modtog efter langvarig meditation og bøn i det hellige tempels hellige værelser, forelagde den for sine rådgivere, som anerkendte og antog den. Den blev derpå forelagt De Tolv Apostles Kvorum, som enstemmigt antog den, og blev efterfølgende forelagt alle andre generalautoriteter, som ligeledes enstemmigt antog den.

Præsident Kimball har bedt mig om nu at oplæse dette brev:

Den 8. juni 1978

Til alle overordnede og lokale præstedømmeledere i Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige over hele verden:

Kære brødre

Idet vi har været vidne til udbredelsen af Herrens værk over hele jorden, har vi været taknemlige over, at mennesker fra mange folkeslag har været lydhøre over for budskabet om det gengivne evangelium og i stadigt stigende antal har tilsluttet sig kirken. Dette har følgelig inspireret os med et ønske om at kunne tilbyde hvert værdigt medlem af kirken alle de privilegier og velsignelser, som evangeliet giver.

Idet vi har været opmærksomme på de løfter, der er blevet givet af kirkens profeter og præsidenter, som er gået forud for os, om, at alle de af vore brødre, som er værdige, på et vist tidspunkt i Guds evige plan kan modtage præstedømmet, og idet vi har været vidne til trofastheden hos dem, som præstedømmet har været forholdt, har vi bedt længe og oprigtigt for disse, vore trofaste brødre, og har tilbragt mange timer i templets øverste værelse med at anråbe Herren om guddommelig vejledning.

Han har hørt vore bønner og har ved åbenbaring bekræftet, at den længe forjættede dag er kommet, da hver trofast, værdig mand i kirken kan modtage det hellige præstedømme med magt til at udøve dets guddommelige myndighed og sammen med sine kære nyde enhver velsignelse, som kommer derfra, herunder templets velsignelser. Som følge heraf kan alle værdige mandlige medlemmer af kirken blive ordineret til præstedømmet uden hensyn til race eller hudfarve. Præstedømmets ledere pålægges at følge retningslinjerne om omhyggeligt at interviewe alle kandidater i forbindelse med ordination til enten det aronske eller det melkisedekske præstedømme for at sikre sig, at de opfylder de fastsatte standarder for værdighed.

Vi erklærer højtideligt, at Herren nu har kundgjort sin vilje til velsignelse for alle sine børn overalt på jorden, som vil lytte til hans bemyndigede tjeneres røst og forberede sig til at modtage enhver af evangeliets velsignelser.

Med venlig hilsen

SPENCER W. KIMBALL

N. ELDON TANNER

MARION G. ROMNEY

Det Første Præsidentskab

Idet vi anerkender Spencer W. Kimball som profet, seer og åbenbarer samt præsident for Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige, foreslås det, at vi som konstitueret forsamling anerkender denne åbenbaring som Herrens ord og vilje. Alle, der er for, vær venlig at vise det ved at række højre hånd op. Er der nogen imod, da det samme tegn.

Beslutningen om at støtte ovennævnte forslag var enstemmig til fordel for forslaget.

Salt Lake City, Utah, den 30. september 1978.

DEN KOSTELIGE PERLE

- Titelblad

- Indledning

- Moses’ Bog

- Abrahams Bog

- Joseph Smith – Matthæusevangeliet

- Joseph Smith – Historie

- Trosartikler

DEN KOSTELIGE PERLE

ET UDVALG AF DE ÅBENBARINGER, OVERSÆTTELSER OG BERETNINGER, DER BLEV GIVET VED JOSEPH SMITH

DEN FØRSTE PROFET, SEER OG ÅBENBARER FOR JESU KRISTI KIRKE AF SIDSTE DAGES HELLIGE

Udgivet af

Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige

Salt Lake City, Utah, USA

© 2019 Intellectual Reserve, Inc. All rights reserved. Source: 2015/03/24

INDLEDNING

Den Kostelige Perle er et udvalg af udsøgte tekster, der berører mange betydningsfulde aspekter af Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Helliges tro og lære. Disse tekster blev oversat og bragt frem af profeten Joseph Smith og de fleste blev publiceret i de kirketidsskrifter, som udkom i hans tid.

Den første samling af tekster, som bar titlen Den Kostelige Perle, blev foretaget i 1851 af ældste Franklin D. Richards, der på daværende tidspunkt var medlem af De Tolvs Råd og præsident for Den Britiske Mission. Hensigten var, at visse vigtige artikler, som havde haft begrænset udbredelse på Joseph Smiths tid, skulle gøres lettere tilgængelige. Efterhånden som kirkens medlemstal steg overalt i Europa og Amerika, blev der behov for at gøre disse tekster tilgængelige. Den Kostelige Perle fandt udbredt anvendelse og blev efterfølgende ved en beslutning i Det Første Præsidentskab og ved generalkonferencen i Salt Lake City den 10. oktober 1880 et af kirkens standardværker.

Der er blevet foretaget adskillige revisioner af indholdet som nødvendiggjort af kirkens behov. I 1878 blev nogle dele af Moses’ Bog, som ikke var indeholdt i den første udgave, tilføjet. I 1902 udelod man visse dele af Den Kostelige Perle, som indeholdt tekster, der også var udgivet i Lære og Pagter. Inddelingen i kapitler og vers med fodnoter blev foretaget i 1902. Den første udgave med tospaltede sider og register udkom i 1921. Der blev ikke foretaget yderligere ændringer førend april 1976, da der blev tilføjet to åbenbaringer. I 1979 blev disse to åbenbaringer fjernet fra Den Kostelige Perle og trykt i Lære og Pagter, hvor de nu findes som afsnittene 137 og 138. I nærværende udgave er der blevet foretaget en del ændringer for at bringe teksten i overensstemmelse med tidligere dokumenter.

Her følger en kort indledning til det nuværende indhold:

1. Udvalgte dele af Moses’ Bog. Et uddrag af Første Mosebog fra Joseph Smiths oversættelse af Bibelen, som han påbegyndte i juni 1830.

2. Abrahams Bog. En inspireret oversættelse af Abrahams skrivelser. Joseph Smith begyndte oversættelsen i 1835 efter at have fået nogle egyptiske papyrusruller. Oversættelsen blev udgivet successivt i Times and Seasons fra den 1. marts 1842 i Nauvoo, Illinois.

3. Joseph Smith – Matthæusevangeliet. Et uddrag af Matthæus’ vidnesbyrd i Joseph Smiths oversættelse af Bibelen (se det guddommelige påbud om at påbegynde oversættelsen af Det Nye Testamente i Lære og Pagter 45:60-61).

4. Joseph Smith – Historie. Uddrag af Joseph Smiths officielle vidnesbyrd og livshistorie, som han og hans skrivere udfærdigede i 1838-39, og som blev udgivet successivt i Times and Seasons i Nauvoo, Illinois, fra den 15. marts 1842.

5. Trosartiklerne for Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige. En redegørelse af Joseph Smith, udgivet i Times and Seasons den 1. marts 1842 sammen med en kort beretning om kirkens historie, som populært er blevet kaldt Wentworth-brevet.

UDVALGTE DELE AF

MOSES’ BOG

Et uddrag af oversættelsen af Bibelen, som åbenbaret for profeten Joseph Smith i juni 1830-februar 1831.

- Moses’ Bog 1

- Moses’ Bog 2

- Moses’ Bog 3

- Moses’ Bog 4

- Moses’ Bog 5

- Moses’ Bog 6

- Moses’ Bog 7

- Moses’ Bog 8

KAPITEL 1

Gud åbenbarer sig for Moses – Moses bliver forklaret – Han bliver udfordret af Satan – Moses ser mange beboede verdener – Utallige verdener er blevet skabt af Sønnen – Guds gerning og herlighed er at udvirke udødelighed og evigt liv for mennesket.

1 Guds ord, som han [a]talte til [b]Moses på et tidspunkt, da Moses var blevet taget op på et overordentlig højt bjerg,

2 og han [a]så Gud [b]ansigt til ansigt, og han talte med ham, og [c]Guds herlighed var over Moses, derfor kunne Moses [d]udholde hans nærhed.

3 Og Gud talte til Moses og sagde: Se, jeg er Herren, Gud den [a]Almægtige, og [b]Uendelig er mit navn, for jeg er uden dages begyndelse eller års ende, og er dette ikke uendeligt?

4 Og se, du er min søn; derfor [a]se, så vil jeg vise dig mine [b]hænders værk, men ikke det hele, for [c]det, jeg har skabt, er [d]uden ende, og ligeså mine [e]ord, for de ophører aldrig.

5 Derfor kan ingen se alt det, jeg har skabt, medmindre han ser al min herlighed; og ingen kan se al min herlighed og derefter forblive i kødet på jorden.

6 Og jeg har en gerning til dig, Moses, min søn; og du er i min [a]Enbårnes [b]billede; og min Enbårne er og skal være [c]Frelseren, for han er fuld af [d]nåde og [e]sandhed; men der er [f]ingen Gud ud over mig, og alt er nærværende for mig, for [g]jeg kender det hele.

7 Og se nu, dette ene viser jeg dig, Moses, min søn, for du er i verden, og nu, viser jeg dig det.

8 Og det skete, at Moses så og skuede den [a]verden, hvorpå han var blevet skabt; og Moses [b]så verden og dens ender og alle menneskenes børn, som er, og som var blevet skabt; over dette [c]forundrede og undrede han sig meget.

9 Og Guds nærvær forlod Moses, så hans herlighed ikke var over Moses; og Moses blev overladt til sig selv. Og da han var blevet overladt til sig selv, faldt han til jorden.

10 Og det skete, at der gik et tidsrum af mange timer, førend Moses genvandt sin naturlige [a]styrke som menneske; og han sagde til sig selv: Se, som følge af dette ved jeg, at mennesket [b]intet er, hvilket jeg aldrig havde forestillet mig.

11 Men nu har mine egne øjne set [a]Gud; men ikke mine [b]naturlige, men mine åndelige øjne, for mine naturlige øjne kunne ikke have set ham; for jeg ville være [c]visnet og [d]døet hen i hans nærhed; men hans herlighed var over mig; og jeg så hans [e]ansigt, for jeg blev [f]forklaret for øjnene af ham.

12 Og det skete, at da Moses havde sagt disse ord, se, da kom [a]Satan og [b]fristede ham og sagde: Moses, menneskesøn, tilbed mig.

13 Og det skete, at Moses så på Satan og sagde: Hvem er du? For se, jeg er [a]søn af Gud, i hans Enbårnes billede; og hvor er din herlighed, at jeg skulle tilbede dig?

14 For se, jeg kunne ikke have set på Gud, hvis ikke hans herlighed var kommet over mig, og jeg var blevet [a]forklaret for øjnene af ham. Men jeg kan se på dig i det naturlige menneske. Er det ikke sådan, visselig?

15 Velsignet være min Guds navn, for hans Ånd har ikke helt trukket sig bort fra mig, hvor er ellers din herlighed, for den er mørke for mig? Og jeg kan skelne mellem dig og Gud, for Gud sagde til mig: [a]Tilbed Gud, for [b]ham alene skal du tjene.

16 Vig bort, Satan; bedrag mig ikke, for Gud sagde til mig: Du er i min Enbårnes [a]billede.

17 Og han gav mig også befalinger, da han kaldte på mig fra den [a]brændende busk og sagde: [b]Påkald Gud i min Enbårnes navn, og tilbed mig.

18 Og Moses sagde videre: Jeg vil ikke høre op med at påkalde Gud; jeg har andet at spørge ham om, for hans herlighed har været over mig, hvorfor jeg kan skelne mellem ham og dig. Vig bort, Satan.

19 Og se, da Moses havde sagt disse ord, råbte Satan med høj røst og rasede på jorden og befalede, idet han sagde: Jeg er den [a]Enbårne, tilbed mig.

20 Og det skete, at Moses begyndte at frygte overordentligt meget; og da han begyndte at frygte, så han [a]helvedes bitterhed. Men ved at [b]påkalde Gud fik han styrke, og han befalede og sagde: Vig bort fra mig, Satan, for kun denne ene Gud, som er herlighedens Gud, vil jeg tilbede.

21 Og se, [a]Satan begyndte at bæve, og jorden rystede; og Moses fik styrke og påkaldte Gud og sagde: I den Enbårnes navn, vig bort, Satan.

22 Og det skete, at Satan råbte med høj røst, med [a]gråd og jammer og tænderskæren; og han veg bort, ja, fra Moses’ nærhed, så han ikke så ham.

23 Og se, om dette har Moses aflagt vidnesbyrd; men på grund af ugudelighed findes det ikke blandt menneskenes børn.

24 Og det skete, at da Satan var veget bort fra Moses’ nærhed, da løftede Moses sine øjne mod himlen, idet han var fuld af [a]Helligånden, der vidner om Faderen og Sønnen;

25 og idet han påkaldte Guds navn, så han igen hans herlighed, for den var over ham; og han hørte en røst, der sagde: Velsignet er du, Moses, for jeg, den Almægtige, har udvalgt dig, og du skal blive gjort stærkere end mange [a]vande; for de skal adlyde din [b]befaling, som om du var [c]Gud.

26 Og se, jeg er med dig, helt til dine dages ende; for du skal [a]udfri mit folk af [b]trældom, ja, [c]Israel, mine [d]udvalgte.

27 Og det skete, mens røsten endnu talte, at Moses skuede hen og [a]så jorden, ja, den hele; og der var ikke den mindste smule af den, som han ikke så, for han opfattede den ved Guds Ånd.

28 Og han så også dens indbyggere, og der var ikke en sjæl, som han ikke så; og han opfattede dem ved Guds Ånd; og deres antal var stort, ja, utalligt som sandet på havets bred.

29 Og han så mange lande; og hvert land blev kaldt [a]jord, og der var indbyggere på deres overflade.

30 Og det skete, at Moses påkaldte Gud og sagde: Jeg beder dig, sig mig, hvorfor disse ting er således, og hvorved du har skabt dem.

31 Og se, Herrens herlighed var over Moses, således at Moses stod i Guds nærhed og talte med ham [a]ansigt til ansigt. Og Gud Herren sagde til Moses: I min egen [b]hensigt har jeg dannet disse ting. Her er visdom, og den forbliver hos mig.

32 Og ved min magts [a]ord, hvilket er min enbårne Søn, som er fuld af [b]nåde og [c]sandhed, har jeg skabt dem.

33 Og utallige [a]verdener har jeg [b]skabt; og også dem har jeg skabt i min egen hensigt; og ved Sønnen, som er min [c]Enbårne, har jeg skabt dem.

34 Og det [a]første menneske af alle mennesker har jeg kaldt [b]Adam, hvilket er [c]mange.

35 Men kun om denne jord og dens indbyggere giver jeg dig en beretning. For se, der er mange verdener, som er gået bort ved min magts ord. Og der er mange, som nu består, og utallige er de for mennesket; men alle ting er talt for mig, for de er mine, og jeg [a]kender dem.

36 Og det skete, at Moses talte til Herren og sagde: Vær barmhjertig mod din tjener, o Gud, og fortæl mig om denne jord og dens indbyggere og også himlene, og da vil din tjener være tilfreds.

37 Og Gud Herren talte til Moses og sagde: [a]Himlene, de er mange, og de kan ikke tælles for menneskene; men de er talte for mig, for de er mine.

38 Og ligesom én jord skal forgå, og dens himle, således skal en anden fremkomme; og der er [a]ingen ende på det, jeg har skabt, ej heller på mine ord.

39 For se, dette er min [a]gerning og [b]herlighed: At tilvejebringe [c]udødelighed og [d]evigt liv for mennesket.

40 Og se, Moses, min søn, jeg vil tale til dig angående denne jord, hvorpå du står; og du skal [a]nedskrive det, som jeg siger.

41 Og på den dag, da menneskenes børn vil agte mine ord for intet og [a]borttage mange af dem fra den bog, som du skal skrive, se, da vil jeg lade en anden [b]lig dig fremstå; og de skal [c]igen findes blandt menneskenes børn – blandt så mange, som vil tro.

42 (Disse ord blev [a]talt til Moses på det bjerg, hvis navn ikke skal blive kendt blandt menneskenes børn. Og nu er de blevet talt til dig. Vis dem ikke til nogen, undtagen til dem, som tror. Således er det. Amen).

- ◀ 1a
Alma 12:30; Moses 1:42.

- ◀ b
GS Moses.

- ◀ 2a
2 Mos 3:6; 33:11; JSO 2 Mos 33:20, 23 (Tillæg); Joh 1:18; 6:46; Eter 3:6-16; Moses 1:11.

- ◀ b
4 Mos 12:6-8; 5 Mos 34:10; L&P 17:1.

- ◀ c
5 Mos 5:24; Moses 1:13-14, 25. GS Herlighed.

- ◀ d
GS Forklarelse.

- ◀ 3a
Åb 11:17; 19:6; 1 Ne 1:14; L&P 121:4. GS Gud, Guddommen.

- ◀ b
Es 63:16; L&P 19:9-12; Moses 7:35. GS Uendelig.

- ◀ 4a
Moses 7:4.

- ◀ b
Moses 7:32, 35-37.

- ◀ c
Sl 40:6; L&P 76:114.

- ◀ d
Sl 111:7-8; Moses 1:38.

- ◀ e
2 Ne 9:16; L&P 1:37-39. GS Guds ord.

- ◀ 6a
GS Enbårne.

- ◀ b
1 Mos 1:26; Eter 3:14-15; Moses 1:13-16.

- ◀ c
GS Frelser.

- ◀ d
Joh 1:14, 17; Alma 13:9. GS Nåde.

- ◀ e
Moses 5:7.

- ◀ f
1 Kong 8:60; Es 45:5-18, 21-22.

- ◀ g
1 Ne 9:6; 2 Ne 9:20; Alma 18:32; L&P 38:1-2. GS Alvidende.

- ◀ 8a
Moses 2:1.

- ◀ b
Moses 1:27.

- ◀ c
Sl 8:4-5.

- ◀ 10a
Dan 10:8, 17; 1 Ne 17:47; Alma 27:17; JS-H 1:20.

- ◀ b
Dan 4:32; Hel 12:7.

- ◀ 11a
GS Gud, Guddommen.

- ◀ b
L&P 67:10-13; Moses 6:36.

- ◀ c
2 Mos 19:21.

- ◀ d
2 Mos 20:19.

- ◀ e
1 Mos 32:30; Moses 7:4.

- ◀ f
Matt 17:1-8. GS Forklarelse.

- ◀ 12a
Moses 4:1-4. GS Djævelen.

- ◀ b
Moses 6:49. GS Fristelse.

- ◀ 13a
Sl 82:6; Hebr 12:9; 1 Joh 3:2.

- ◀ 14a
GS Forklarelse.

- ◀ 15a
Matt 4:10. GS Tilbedelse.

- ◀ b
1 Sam 7:3; 3 Ne 13:24.

- ◀ 16a
Moses 1:6.

- ◀ 17a
2 Mos 3:2.

- ◀ b
Moses 5:8.

- ◀ 19a
Matt 24:4-5.

- ◀ 20a
GS Helvede.

- ◀ b
JS-H 1:15-16. GS Bøn.

- ◀ 21a
GS Djævelen.

- ◀ 22a
Matt 13:41-42; Mosi 16:1-3.

- ◀ 24a
GS Helligånden.

- ◀ 25a
2 Mos 14:21-22.

- ◀ b
GS Magt; Præstedømme.

- ◀ c
2 Mos 4:16.

- ◀ 26a
2 Mos 3:7-12.

- ◀ b
1 Ne 17:23-25.

- ◀ c
1 Kong 8:51-53. GS Israel.

- ◀ d
GS Udvalgt.

- ◀ 27a
L&P 88:47; Moses 1:8. GS Syn.

- ◀ 29a
GS Jorden.

- ◀ 31a
5 Mos 5:4; Moses 1:11.

- ◀ b
Es 45:17-18; 2 Ne 2:14-15.

- ◀ 32a
Joh 1:1-4, 14; Hebr 1:1-3; Åb 19:13; Jakob 4:9; Moses 2:1, 5. GS Jesus Kristus.

- ◀ b
Sl 19:2; Moses 5:7-8. GS Nåde.

- ◀ c
GS Sandhed.

- ◀ 33a
Sl 8:4-5; L&P 76:24; Moses 7:29-30.

- ◀ b
GS Skabe.

- ◀ c
Moses 1:6.

- ◀ 34a
Moses 3:7.

- ◀ b
Abr 1:3. GS Adam.

- ◀ c
Moses 4:26; 6:9.

- ◀ 35a
Moses 1:6; 7:36. GS Alvidende.

- ◀ 37a
Abr 4:1. GS Himlen.

- ◀ 38a
Moses 1:4.

- ◀ 39a
Rom 8:16-17; 2 Ne 2:14-15. GS Forløsningsplanen.

- ◀ b
GS Herlighed.

- ◀ c
GS Udødelighed.

- ◀ d
GS Evigt liv.

- ◀ 40a
2 Ne 29:11-12.

- ◀ 41a
1 Ne 13:23-32; Moses 1:23.

- ◀ b
2 Ne 3:7-19.

- ◀ c
1 Ne 13:32, 39-40; L&P 9:2.

- ◀ 42a
Moses 1:1.

KAPITEL 2

(Juni-oktober 1830)

Gud skaber himlene og jorden – Alle former for liv bliver skabt – Gud danner mennesket og giver det herredømme over alt andet.

1 Og det skete, at Herren talte til Moses og sagde: Se, jeg [a]åbenbarer noget for dig angående denne [b]himmel og denne [c]jord; nedskriv de ord, som jeg taler. Jeg er Begyndelsen og Enden, [d]Gud den Almægtige; ved min [e]Enbårne [f]skabte jeg disse ting; ja, i begyndelsen skabte jeg himlen og den jord, hvorpå du står.

2 Og [a]jorden var uden form, og tom; og jeg lod mørket komme over dybets overflade; og min Ånd svævede over vandets overflade; for jeg er Gud.

3 Og jeg, Gud, sagde: Lad der blive [a]lys; og der blev lys.

4 Og jeg, Gud, så lyset; og det lys var [a]godt. Og jeg, Gud, skilte lyset fra mørket.

5 Og jeg, Gud, kaldte lyset Dag, og mørket kaldte jeg Nat, og dette gjorde jeg ved min magts [a]ord, og det blev gjort, som jeg [b]sagde; og aftenen og morgenen var den [c]første dag.

6 Og videre sagde jeg, Gud: Lad der blive en [a]hvælving midt i vandet! og sådan skete det, ganske som jeg sagde; og jeg sagde: Lad den skille vandene fra vandene! og det blev gjort.

7 Og jeg, Gud, dannede hvælvingen og [a]skilte vandene, ja, de store vande under hvælvingen fra de vande, som var over hvælvingen, og sådan skete det, ganske som jeg sagde.

8 Og jeg, Gud, kaldte hvælvingen [a]Himmel; og aftenen og morgenen var den anden dag.

9 Og jeg, Gud, sagde: [a]Lad vandene under himlen blive samlet på ét sted, og sådan skete det; og jeg, Gud, sagde: Lad der blive tørt land. Og sådan skete det.

10 Og jeg, Gud, kaldte det tørre land [a]Jord; og de vande, der var blevet samlet, kaldte jeg Hav; og jeg, Gud, så, at alt, hvad jeg havde dannet, var godt.

11 Og jeg, Gud, sagde: Lad jorden frembringe [a]græs, urten, der sætter frø, frugttræet, der bærer frugt efter sin art, og træet, der bærer frugt med frø i sig, på jorden, og sådan skete det, ganske som jeg sagde.

12 Og jorden frembragte græs, enhver urt, der sætter frø efter sin art, og træet, der bærer frugt med frø i sig efter sin art; og jeg, Gud, så, at alt, hvad jeg havde dannet, var godt;

13 og aftenen og morgenen var den tredje dag.

14 Og jeg, Gud, sagde: Lad der blive lys på himmelhvælvingen til at adskille dagen fra natten, og lad dem tjene som tegn og til årstider og til dage og til år.

15 Og lad dem tjene som lys på himmelhvælvingen til at give lys på jorden; og sådan skete det.

16 Og jeg, Gud, dannede to store lys; [a]det største lys til at herske over dagen, og det mindste lys til at herske over natten, og det største lys var solen, og det mindste lys var månen; og stjernerne blev også dannet, helt i overensstemmelse med mit ord.

17 Og jeg, Gud, satte dem på himmelhvælvingen til at give lys på jorden,

18 og solen til at herske over dagen og månen til at herske over natten og til at skille lyset fra mørket; og jeg, Gud, så, at alt det, som jeg havde dannet, var godt;

19 og aftenen og morgenen var den fjerde dag.

20 Og jeg, Gud, sagde: Lad vandene i rigt mål frembringe skabningen, der rører sig og har liv, og fuglene, som kan flyve over jorden i den åbne himmelhvælving.

21 Og jeg, Gud, skabte store [a]hvaler og hver levende skabning, som rører sig, og som vandene i rigt mål frembragte efter deres arter, og alle vingede fugle efter deres art; og jeg, Gud, så, at alt det, som jeg havde skabt, var godt.

22 Og jeg, Gud, velsignede dem og sagde: Vær frugtbare, og [a]mangfoldiggør jer, og opfyld vandene i havet; og lad fuglene mangfoldiggøre sig på jorden;

23 og aftenen og morgenen var den femte dag.

24 Og jeg, Gud, sagde: Lad jorden frembringe den levende skabning efter sin art: Kvæg og krybende dyr og jordens vilde dyr efter deres arter, og sådan skete det;

25 og jeg, Gud, dannede jordens vilde dyr efter deres arter og kvæg efter deres arter og alt, der kryber på jorden, efter sin art; og jeg, Gud, så, at alt dette var godt.

26 Og jeg, Gud, sagde til min [a]Enbårne, som var hos mig fra begyndelsen: Lad os [b]danne mennesket [c]i vort billede, så de ligner os; og sådan skete det. Og jeg, Gud, sagde: Lad dem få [d]herredømme over havets fisk og over luftens fugle og over kvæget og over hele jorden og over hvert krybende dyr, der kryber på jorden.

27 Og jeg, [a]Gud, skabte mennesket i mit eget billede, i min Enbårnes billede skabte jeg det; som mand og kvinde skabte jeg dem.

28 Og jeg, Gud, velsignede dem og sagde til dem: Vær frugtbare, og [a]mangfoldiggør jer, og opfyld jorden, og underlæg jer den, og hav herredømme over havets fisk og over luftens fugle og over hvert levende dyr, som rører sig på jorden.

29 Og jeg, Gud, sagde til mennesket: Se, jeg har givet jer hver urt, som sætter frø, og som findes på hele jordens overflade, og hvert træ, hvorpå findes frugten af træet, som sætter frø; dem skal I have til [a]føde.

30 Og til hvert af jordens vilde dyr og til hver af luftens fugle og til alt, der kryber på jorden, og som jeg giver liv, skal alle rene urter gives til føde; og sådan skete det, ganske som jeg sagde.

31 Og jeg, Gud, så alt, hvad jeg havde dannet, og se, alt, hvad jeg havde dannet, var meget [a]godt; og aftenen og morgenen var den [b]sjette dag.

- ◀1a
Moses 1:30, 36.

- ◀b
GS Himlen.

- ◀c
Moses 1:8.

- ◀d
GS Gud, Guddommen – Gud Faderen.

- ◀e
GS Enbårne.

- ◀f
GS Skabe.

- ◀2a
1 Mos 1:2; Abr 4:2.

- ◀3a
L&P 88:6-13. GS Lys, Kristi lys.

- ◀4a
1 Mos 1:4; Abr 4:4.

- ◀5a
Moses 1:32.

- ◀b
2 Kor 4:6.

- ◀c
1 Mos 1:5.

- ◀6a
1 Mos 1:6-8.

- ◀7a
Abr 4:9-10.

- ◀8a
GS Himlen.

- ◀9a
1 Mos 1:9; Abr 4:9.

- ◀10a
GS Jorden.

- ◀11a
1 Mos 1:11-12; Abr 4:11-12.

- ◀16a
1 Mos 1:16.

- ◀21a
1 Mos 1:21; Abr 4:21.

- ◀22a
1 Mos 1:22-25; Abr 4:22-25.

- ◀26a
GS Jesus Kristus.

- ◀b
GS Skabe.

- ◀c
1 Mos 1:26-27; Moses 6:8-10; Abr 4:26-27.

- ◀d
1 Mos 1:28; Moses 5:1; Abr 4:28.

- ◀27a
GS Gud, Guddommen.

- ◀28a
Moses 5:2.

- ◀29a
1 Mos 1:29-30; Abr 4:29-30.

- ◀31a
1 Mos 1:31; L&P 59:16-20.

- ◀b
2 Mos 20:11; Abr 4:31.

KAPITEL 3

(Juni-oktober 1830)

Gud skabte alt åndeligt, før det naturligt fandtes på jorden – Han skabte manden, det første kød, på jorden – Kvinden er en hjælper, som passer til manden.

1 Således [a]fuldendtes himlen og jorden og [b]hele deres hærskare.

2 Og på den syvende dag afsluttede jeg, Gud, mit arbejde og alt det, som jeg havde dannet; og jeg [a]hvilede på den [b]syvende dag fra alt mit arbejde, og alt, hvad jeg havde dannet, var fuldendt, og jeg, Gud, så, at det var godt.

3 Og jeg, Gud, [a]velsignede den syvende dag og helligede den; for på den [b]hvilede jeg fra hele det værk, som jeg, Gud, havde skabt og dannet.

4 Og se nu, jeg siger dig, at disse er himlens og jordens skabelsesfaser, da de blev skabt på den dag, da jeg, Gud Herren, dannede himlen og jorden

5 og hver af markens planter, [a]førend de var i jorden, og hver af markens urter, førend de voksede. For jeg, Gud Herren, [b]skabte alt det, hvorom jeg har talt, [c]åndeligt, førend det fandtes naturligt på jordens overflade. For jeg, Gud Herren, havde ikke ladet det regne på jordens overflade. Og jeg, Gud Herren, havde [d]skabt alle menneskenes børn, og endnu ikke et menneske til at dyrke [e]jorden; for i [f]himlen [g]skabte jeg dem; og der var endnu intet kød på jorden, ej heller i vandet, ej heller i luften;

6 men jeg, Gud Herren, talte, og der steg en [a]tåge op af jorden og vandede hele jordoverfladen.

7 Og jeg, Gud Herren, formede mennesket af jordens [a]støv og blæste livsånde ind i dets næsebor; og [b]mennesket blev en levende [c]sjæl, det [d]første kød på jorden og også det første menneske; dog var alt blevet skabt forud, men åndeligt var det blevet skabt og dannet i overensstemmelse med mit ord.

8 Og jeg, Gud Herren, plantede en have i [a]Eden mod øst, og dér satte jeg mennesket, som jeg havde formet.

9 Og op af jorden lod jeg, Gud Herren, naturligt fremvokse hvert træ, som er dejligt at se på for mennesket; og mennesket kunne se det. Og også det blev en levende sjæl. For det var åndeligt på den dag, da jeg skabte det; for det forbliver i den sfære, hvori jeg, Gud, skabte det, ja, alt, som jeg har beredt til menneskets brug; og mennesket så, at det var velegnet til føde. Og jeg, Gud Herren, plantede også [a]livets træ midt i haven og ligeså [b]træet til kundskab om godt og ondt.

10 Og jeg, Gud Herren, lod en flod løbe ud af Eden til at vande haven; og derfra blev den delt og blev begyndelsen til [a]fire floder.

11 Og jeg, Gud Herren, gav den første navnet Pishon, og den løber rundt om hele Havilas land, hvor jeg, Gud Herren, skabte meget guld;

12 og guldet i det land var godt, og der var bedellium og shohamsten.

13 Den anden flod fik navnet Gihon, den, der løber rundt om hele Etiopiens land.

14 Og navnet på den tredje flod var Hiddekel, den som løber imod det østlige Assyrien. Og den fjerde flod var Eufrat.

15 Og jeg, Gud Herren, tog manden og satte ham i Edens have for at passe den og vogte den.

16 Og jeg, Gud Herren, gav manden befaling og sagde: Af hvert træ i haven må du frit spise,

17 men af træet til kundskab om godt og ondt, af det må du ikke spise, dog må du selv [a]vælge, for det er givet dig; men husk på, at jeg forbyder det, for [b]den dag, du spiser deraf, skal du visselig [c]dø.

18 Og jeg, Gud Herren, sagde til min [a]Enbårne, at det ikke var godt, at manden skulle være alene; derfor vil jeg danne ham en [b]hjælper, som passer til ham.

19 Og af jorden formede jeg, Gud Herren, hvert af markens dyr og hver af luftens fugle og befalede, at de skulle komme hen til Adam for at se, hvad han ville kalde dem; og de var også levende sjæle; for jeg, Gud, havde blæst livsånde ind i dem og befalede, at det, som Adam kaldte hver levende skabning, det skulle være dens navn.

20 Og Adam navngav alt kvæg og luftens fugle og hvert af markens dyr; men hvad Adam angår, så fandtes der ikke en hjælper, som passede til ham.

21 Og jeg, Gud Herren, lod en dyb søvn falde over Adam; og han sov, og jeg tog et af hans ribben og lukkede kødet til i dets sted;

22 og af ribbenet, som jeg, Gud Herren, havde taget fra manden, dannede jeg en [a]kvinde og førte hende hen til manden.

23 Og Adam sagde: Dette er, ved jeg nu, en knogle af mine knogler og [a]kød af mit kød; hun skal kaldes Kvinde, fordi hun er taget af manden.

24 Derfor skal en mand forlade sin far og sin mor og skal [a]holde sig til sin hustru; og de skal blive [b]ét kød.

25 Og de var begge nøgne, manden og hans hustru, og skammede sig ikke.

- ◀1a
GS Skabe.

- ◀b
1 Mos 2:1; Abr 5:1.

- ◀2a
1 Mos 2:2-3; Abr 5:2-3. GS Hvile.

- ◀b
GS Sabbatsdagen.

- ◀3a
Mosi 13:19.

- ◀b
2 Mos 31:14-15.

- ◀5a
1 Mos 2:4-5; Abr 5:4-5.

- ◀b
Moses 6:51.

- ◀c
L&P 29:31-34; Abr 3:23. GS Åndelig skabelse.

- ◀d
GS Ånd.

- ◀e
1 Mos 2:5.

- ◀f
GS Himlen.

- ◀g
GS Mennesker – Mennesket, vor himmelske Faders åndelige barn.

- ◀6a
1 Mos 2:6.

- ◀7a
1 Mos 2:7; Moses 4:25; 6:59; Abr 5:7.

- ◀b
GS Adam.

- ◀c
GS Sjæl.

- ◀d
Moses 1:34.

- ◀8a
GS Eden.

- ◀9a
GS Livets træ.

- ◀b
1 Mos 2:9.

- ◀10a
1 Mos 2:10.

- ◀17a
Moses 7:32. GS Handlefrihed.

- ◀b
Abr 5:13.

- ◀c
1 Mos 2:17. GS Død, fysisk; Dødelighed.

- ◀18a
GS Enbårne.

- ◀b
1 Mos 2:18; Abr 5:14.

- ◀22a
GS Eva; Kvinde.

- ◀23a
1 Mos 2:23; Abr 5:17.

- ◀24a
1 Mos 2:24; L&P 42:22; 49:15-16; Abr 5:17-18.

- ◀b
GS Ægteskab.

KAPITEL 4

(Juni-oktober 1830)

Sådan blev Satan Djævelen – Han frister Eva – Adam og Eva falder, og døden kommer ind i verden.

1 Og jeg, Gud Herren, talte til Moses og sagde: Denne [a]Satan, som du har befalet i min Enbårnes navn, er den samme, som har været til fra [b]begyndelsen, og han trådte frem for mig og sagde: Se, her er jeg, send mig, jeg vil være din søn, og jeg vil forløse hele menneskeheden, så ikke en eneste sjæl skal fortabes, og [c]jeg vil visselig gøre det; giv mig derfor din ære.

2 Men se, min [a]elskede Søn, som var min elskede og [b]udvalgte fra begyndelsen, sagde til mig: [c]Fader, [d]din vilje ske, og [e]æren være din for evigt.

3 Derfor, fordi [a]Satan satte sig op mod mig og stræbte efter at tilintetgøre menneskets [b]handlefrihed, som jeg, Gud Herren, havde givet det, og også fordi jeg skulle give ham min egen magt, foranledigede jeg ved min Enbårnes magt, at han skulle [c]styrtes ned.

4 Og han blev Satan, ja, Djævelen, faderen til alle [a]løgne, så han kunne bedrage og forblinde mennesker og føre dem fangne efter sin vilje, ja, så mange, som ikke vil lytte til min røst.

5 Og se, [a]slangen var mere lumsk end noget andet af markens dyr, som jeg, Gud Herren, havde dannet.

6 Og Satan lagde det i slangens hjerte (for han havde lokket mange med sig), og han forsøgte også at forlede [a]Eva, for han kendte ikke Guds tanker, derfor stræbte han efter at tilintetgøre verden.

7 Og han sagde til kvinden: Nå, har Gud sagt: I må ikke spise af alle træer i [a]haven? (Og han talte gennem slangens mund).

8 Og kvinden sagde til slangen: Vi må gerne spise af frugten af træerne i haven;

9 men om frugten af det træ, som du ser midt i haven, har Gud sagt: I må ikke spise af den, ej heller må I røre ved den, for så dør I.

10 Og slangen sagde til kvinden: I skal ikke visselig dø;

11 for Gud ved, at på den dag, I spiser deraf, da skal jeres [a]øjne blive åbnet, og I skal blive som guder og [b]kende godt og ondt.

12 Og da kvinden så, at træet var velegnet til føde, og at det blev dejligt for øjnene, og det var et træ, der var [a]ønskværdigt, fordi det kunne gøre hende vís, tog hun af frugten deraf og [b]spiste og gav den også til sin mand, der var hos hende, og han spiste.

13 Og begges øjne blev åbnet, og de blev bevidste om, at de havde været [a]nøgne. Og de syede figenblade sammen og lavede sig forklæder.

14 Og de hørte Gud Herrens røst, mens de [a]gik omkring i haven, da dagen blev sval, og Adam og hans hustru gik hen for at skjule sig for Gud Herrens nærhed mellem havens træer.

15 Og jeg, Gud Herren, kaldte på Adam og sagde til ham: [a]Hvor går du hen?

16 Og han sagde: Jeg hørte din røst i haven, og jeg blev bange, fordi jeg så, at jeg var nøgen, og jeg skjulte mig.

17 Og jeg, Gud Herren, sagde til Adam: Hvem har fortalt dig, at du var nøgen? Har du spist af det træ, af hvilket jeg befalede dig, at du ikke måtte spise, og hvis du gjorde det, så skulle du visselig [a]dø?

18 Og manden sagde: Kvinden, du gav mig og gav befaling om, at hun skulle blive hos mig, hun gav mig af træets frugt, og så spiste jeg.

19 Og jeg, Gud Herren, sagde til kvinden: Hvad er det, du har gjort? Og kvinden sagde: [a]Slangen forledte mig, og så spiste jeg.

20 Og jeg, Gud Herren, sagde til slangen: Fordi du har gjort dette, skal du være mere [a]forbandet end alt kvæget og mere end noget af markens dyr; på din bug skal du krybe, og støv skal du æde alle dit livs dage;

21 og jeg vil sætte fjendskab mellem dig og kvinden, mellem dit afkom og hendes afkom; og han skal såre dig i hovedet, og du skal såre ham i hælen.

22 Til kvinden sagde jeg, Gud Herren: Jeg vil meget mangfoldiggøre bekymringen ved dit svangerskab; med [a]bekymring skal du sætte børn i verden; og din hengivenhed skal være rettet mod din mand, og han skal herske over dig!

23 Og til Adam sagde jeg, Gud Herren: Fordi du har givet agt på din hustrus røst og har spist af frugten af det træ, om hvilket jeg gav dig befaling, da jeg sagde: Du må ikke spise af det! skal jorden være forbandet for din skyld; med møje skal du skaffe dig føde af den alle dit livs dage.

24 Også tjørn og tidsel skal den give dig, og du skal spise markens urter.

25 I dit ansigts [a]sved skal du spise brød, indtil du vender tilbage til jorden – for du skal visselig dø – for af den blev du taget; for [b]støv var du, og til støv skal du vende tilbage.

26 Og Adam gav sin hustru navnet Eva, fordi hun var moder til alle levende; for således har jeg, Gud Herren, kaldt den første af alle kvinder, [a]hvilke er mange.

27 Til Adam og også til hans hustru lavede jeg, Gud Herren, kjortler af skind og [a]klædte dem deri.

28 Og jeg, Gud Herren, sagde til min Enbårne: Se, [a]manden er blevet som en af os, så han [b]kender godt og ondt, og se, for at han ikke skal række hånden ud og også [c]tage af [d]livets træ og spise og leve for evigt,

29 vil jeg, Gud Herren, derfor sende ham ud af [a]Edens have for at dyrke jorden, hvorfra han er taget;

30 for så sandt som jeg, Gud Herren, lever, så kan mine [a]ord ikke vende tomme tilbage, for eftersom de udgår af min mund, må de opfyldes.

31 Så jeg drev mennesket ud, og øst for Edens have satte jeg [a]keruber og et flammesværd, som vendte til alle sider, til at vogte vejen til livets træ.

32 (Og disse er de ord, som jeg talte til min tjener Moses, og de er sande, sådan som jeg vil det, og jeg har talt dem til dig. Se til, at du ikke, førend jeg giver dig befaling derom, viser dem til nogen, undtagen til dem som tror. Amen).

- ◀1a
GS Djævelen.

- ◀b
L&P 29:36-37.

- ◀c
Es 14:12-15.

- ◀2a
GS Jesus Kristus.

- ◀b
Moses 7:39; Abr 3:27. GS Forudordination.

- ◀c
GS Gud, Guddommen – Gud Faderen.

- ◀d
Luk 22:42.

- ◀e
GS Herlighed.

- ◀3a
GS Rådet i himlen.

- ◀b
GS Handlefrihed.

- ◀c
L&P 76:25-27.

- ◀4a
2 Ne 2:18; L&P 10:25. GS Bedrag; Løgn.

- ◀5a
1 Mos 3:1; Mosi 16:3; Alma 12:4.

- ◀6a
GS Eva.

- ◀7a
GS Eden.

- ◀11a
1 Mos 3:3-6; Moses 5:10.

- ◀b
Alma 12:31.

- ◀12a
1 Mos 3:6.

- ◀b
GS Fald, Adams og Evas.

- ◀13a
1 Mos 2:25.

- ◀14a
1 Mos 3:8.

- ◀15a
1 Mos 3:9.

- ◀17a
Moses 3:17.

- ◀19a
1 Mos 3:13; Mosi 16:3.

- ◀20a
1 Mos 3:13-15.

- ◀22a
1 Mos 3:16.

- ◀25a
1 Mos 3:17-19. GS Fald, Adams og Evas.

- ◀b
1 Mos 2:7; Moses 6:59; Abr 5:7.

- ◀26a
Moses 1:34; 6:9.

- ◀27a
GS Ærbarhed.

- ◀28a
1 Mos 3:22. GS Mennesker – Menneskets mulighed for at blive som vor himmelske Fader.

- ◀b
GS Kundskab.

- ◀c
Alma 42:4-5.

- ◀d
1 Mos 2:9; 1 Ne 11:25; Moses 3:9. GS Livets træ.

- ◀29a
GS Eden.

- ◀30a
1 Kong 8:56; L&P 1:38.

- ◀31a
Alma 42:3. GS Keruber.

KAPITEL 5

(Juni-oktober 1830)

Adam og Eva sætter børn i verden – Adam bringer et slagtoffer og tjener Gud – Kain og Abel bliver født – Kain gør oprør, elsker Satan mere end Gud og bliver Fortabelse – Mord og ugudelighed breder sig – Evangeliet bliver forkyndt fra begyndelsen.

1 Og det skete, at efter at jeg, Gud Herren, havde drevet dem ud, at Adam begyndte at dyrke jorden og at have [a]herredømme over alle markens dyr og at spise sit brød i sin pandes sved, sådan som jeg, Herren, havde befalet ham. Og Eva, hans hustru, arbejdede også sammen med ham.

2 Og Adam kendte sin hustru, og hun [a]fødte ham sønner og [b]døtre, og de begyndte at [c]mangfoldiggøre sig og at opfylde jorden.

3 Og fra den tid af begyndte Adams sønner og [a]døtre at fordele sig to og to i landet og at dyrke jorden og at vogte flokke, og de fik også sønner og døtre.

4 Og Adam og Eva, hans hustru, påkaldte Herrens navn, og i retning af [a]Edens have hørte de Herrens røst, som talte til dem, og de så ham ikke; for de var [b]udelukket fra hans nærhed.

5 Og han gav dem befalinger om, at de skulle [a]tilbede Herren deres Gud og skulle bringe de [b]førstefødte af deres flokke som et offer til Herren. Og Adam var [c]lydig mod Herrens befalinger.

6 Og efter mange dage viste en [a]engel fra Herren sig for Adam og sagde: Hvorfor bringer du [b]slagtofre til Herren? Og Adam sagde til ham: Det ved jeg ikke, ud over at Herren befalede mig det.

7 Og da talte engelen og sagde: Dette er et [a]sindbillede på Faderens Enbårnes [b]offer, han som er fuld af [c]nåde og sandhed.

8 Derfor skal du gøre alt, hvad du gør, i [a]Sønnens navn, og du skal [b]omvende dig og [c]påkalde Gud i Sønnens navn for evigt.

9 Og på den dag faldt [a]Helligånden, som vidner om Faderen og Sønnen, på Adam og sagde: Jeg er Faderens [b]Enbårne fra begyndelsen, fra nu af og for evigt, og eftersom du er [c]faldet, kan du blive [d]forløst, og hele menneskeslægten med, lige så mange som vil.

10 Og på den dag priste Adam Gud og blev [a]fyldt og begyndte at [b]profetere om alle jordens slægter og sagde: Priset være Guds navn, for på grund af min overtrædelse er mine øjne blevet åbnet, og i dette liv skal jeg nyde [c]glæde, og atter i [d]kødet skal jeg se Gud.

11 Og [a]Eva, hans hustru, hørte alt dette og blev glad og sagde: Var det ikke for vor overtrædelse, [b]ville vi aldrig have fået efterkommere og ville aldrig have kendt godt og ondt og glæden over vor forløsning og det evige liv, som Gud giver alle de lydige.

12 Og Adam og Eva priste Guds navn, og de gjorde alt [a]kendt for deres sønner og deres døtre.

13 Og [a]Satan kom iblandt dem og sagde: Jeg er også en søn af Gud; og han gav dem befaling og sagde: Tro ikke på det! og de [b]troede ikke på det, og de [c]elskede Satan mere end Gud. Og menneskene begyndte fra den tid af at blive [d]kødelige, sanselige og djævelske.

14 Og Gud Herren talte til menneskene overalt ved [a]Helligånden og befalede dem, at de skulle omvende sig;

15 og så mange, som [a]troede på Sønnen og omvendte sig fra deres synder, ville blive [b]frelst; og så mange, som ikke troede og ikke omvendte sig, ville blive [c]fordømt; og ordene udgik af Guds mund som en udtrykkelig forordning; derfor skal de blive opfyldt.

16 Og Adam og Eva, hans hustru, ophørte ikke med at påkalde Gud. Og Adam kendte sin hustru Eva, og hun blev gravid og fødte [a]Kain og sagde: Jeg har fået en mand af Herren; derfor vil han måske ikke forkaste hans ord. Men se, Kain hørte ikke efter, men sagde: Hvem er Herren, at jeg skulle kende ham?

17 Og hun blev igen gravid og fødte hans bror [a]Abel. Og Abel [b]gav agt på Herrens røst. Og Abel var fårehyrde, men Kain var agerdyrker.

18 Og Kain [a]elskede Satan mere end Gud. Og Satan gav ham befaling og sagde: [b]Bring Herren et offer.

19 Og da tiden kom, skete det, at Kain bragte Herren et offer af jordens frugt.

20 Og Abel, han bragte også et af de førstefødte af sin flok og noget af deres flomme. Og Herren viste agtelse for Abel og for hans [a]offer,

21 men for Kain og for hans [a]offer havde han ingen agtelse. Se, dette vidste Satan, og det behagede ham. Og Kain blev meget vred, og han sænkede hovedet.

22 Og Herren sagde til Kain: Hvorfor er du vred? Hvorfor har du sænket hovedet?

23 Hvis du gør det gode, skal du blive [a]antaget. Og hvis du ikke gør det gode, lurer synden ved døren, og Satan ønsker at få dig; og medmindre du giver agt på mine befalinger, overgiver jeg dig til ham, og det skal gå dig efter hans ønske. Og du skal herske over ham;

24 for fra nu af skal du være fader til hans løgne; du skal kaldes [a]Fortabelse; for du var også til før verden.

25 Og det skal siges i kommende tider, at disse [a]vederstyggeligheder kom fra Kain; for han forkastede det klogere råd, som kom fra Gud; og dette er en forbandelse, som jeg vil lægge på dig, medmindre du omvender dig.

26 Og Kain blev vred og lyttede ikke mere til Herrens røst, ej heller til Abel, sin bror, som vandrede i hellighed over for Herren.

27 Og Adam og hans hustru gav over for Herren udtryk for deres sorg på grund af Kain og hans brødre.

28 Og det skete, at Kain tog en af sine brødres døtre til hustru, og de [a]elskede Satan mere end Gud.

29 Og Satan sagde til Kain: Sværg over for mig ved din hals, og hvis du siger det, skal du dø; og lad dine brødre sværge ved deres hoved og ved den levende Gud, at de ikke siger det; for hvis de siger det, skal de visselig dø; og dette for at din far ikke skal få det at vide; og i dag vil jeg overgive din bror Abel i dine hænder.

30 Og Satan svor over for Kain, at han ville gøre i overensstemmelse med hans befalinger. Og alt dette blev gjort i hemmelighed.

31 Og Kain sagde: Sandelig, jeg er Mahan, mester for denne store hemmelighed, så jeg kan [a]myrde og få vinding. Derfor blev Kain kaldt Mester [b]Mahan, og han pralede af sin ugudelighed.

32 Og Kain gik ud i marken, og Kain talte med Abel, sin bror. Og det skete, at mens de var ude i marken, rejste Kain sig imod Abel, sin bror, og slog ham ihjel.

33 Og Kain [a]pralede af, hvad han havde gjort, og sagde: Jeg er fri, min brors flokke falder visselig i mine hænder.

34 Og Herren sagde til Kain: Hvor er Abel, din bror? Og han sagde: Det ved jeg ikke. [a]Er jeg min brors vogter?

35 Og Herren sagde: Hvad har du gjort? Røsten fra din brors blod råber til mig fra jorden.

36 Og se, du skal være forbandet, hvad angår den jord, som har åbnet munden for at tage imod din brors blod af din hånd.

37 Når du dyrker jorden, skal den fra nu af ikke mere give dig sin kraft. [a]Flygtning og omstrejfer skal du være på jorden.

38 Og Kain sagde til Herren: Satan [a]fristede mig på grund af min brors flokke. Og jeg blev også vred, for hans offer antog du og ikke mit; min straf er større, end jeg kan bære.

39 Se, du har i dag drevet mig bort fra Herrens ansigt, og for dit ansigt må jeg skjule mig; og jeg skal være flygtning og omstrejfer på jorden; og det skal ske, at den, som finder mig, slår mig ihjel på grund af mine misgerninger, for disse er ikke skjult for Herren.

40 Og jeg, Herren, sagde til ham: Hvem end der slår dig ihjel, over ham skal der tages hævn syvfold. Og jeg, Herren, satte et [a]mærke på Kain, for at ingen, der stødte på ham, skulle slå ham ihjel.

41 Og Kain blev [a]udelukket fra Herrens nærhed og boede sammen med sin hustru og mange af sine brødre i Nods land øst for Eden.

42 Og Kain kendte sin hustru, og hun blev gravid og fødte Enok, og han fik også mange sønner og døtre. Og han byggede en by, og han [a]gav byen navn efter sin søn Enoks navn.

43 Og Enok fik Irad og andre sønner og døtre. Og Irad fik Mahujael og andre sønner og døtre. Og Mahujael fik Metushael og andre sønner og døtre. Og Metushael fik Lemek.

44 Og Lemek tog sig to hustruer; navnet på den ene var Ada, og navnet på den anden Silla.

45 Og Ada fødte Jabal; han blev fader til dem, der bor i telte, og de var kvægholdere; og hans brors navn var Jubal, som blev fader til alle dem, der spiller på citer og fløjte.

46 Og Silla, hun fødte også Tubal-Kain, læremester for alle håndværkere, der arbejder med bronze og jern. Og Tubal-Kains søster hed Na’ama.

47 Og Lemek sagde til sine hustruer Ada og Silla: Hør min røst, I Lemeks hustruer, lyt til min tale; for jeg har slået en mand ihjel, mig til sår, og en ung mand, mig til skade.

48 Hvis Kain skal hævnes syv fold, så skal Lemek visselig hævnes [a]syvoghalvfjerds fold,

49 for Lemek havde indgået en [a]pagt med Satan efter Kains vis, hvorved han var blevet Mester Mahan, mester af den store hemmelighed, som var blevet forrettet for Kain af Satan; og Irad, Enoks søn, som kendte deres hemmelighed, begyndte at afsløre den for Adams sønner;

50 derfor slog Lemek, som var vred, ham ihjel, ikke som Kain sin bror Abel for vindings skyld, men han slog ham ihjel på grund af eden.

51 For fra Kains dage fandtes der en [a]hemmelig sammensværgelse, og deres gerninger skete i mørket, og de kendte hver især deres broder.

52 Derfor forbandede Herren Lemek og hans hus og alle dem, som havde sluttet pagt med Satan; for de holdt ikke Guds befalinger, og det mishagede Gud, og han betjente dem ikke, og deres gerninger var vederstyggeligheder og begyndte at brede sig blandt alle [a]menneskenes sønner. Og den fandtes blandt menneskenes sønner.

53 Og blandt menneskenes døtre blev dette ikke omtalt, for Lemek havde fortalt hemmeligheden til sine hustruer, og de satte sig op imod ham og kundgjorde dette vidt omkring og havde ingen medynk;

54 derfor blev Lemek foragtet og stødt ud og viste sig ikke blandt menneskenes sønner, for at han ikke skulle dø.

55 Og således begyndte [a]mørkets gerninger at blive fremherskende blandt alle menneskenes sønner.

56 Og Gud forbandede jorden med en alvorlig forbandelse og var vred på de ugudelige, på alle menneskenes sønner, som han havde dannet;

57 for de ville ikke give agt på hans røst, ej heller tro på hans [a]enbårne Søn, ja, ham, som han kundgjorde skulle komme i tidens midte, og som var blevet beredt fra før verdens grundlæggelse.

58 Og således begyndte [a]evangeliet at blive prædiket fra begyndelsen, idet det blev forkyndt af hellige [b]engle, udsendt fra Guds nærhed, og ved hans egen røst og ved [c]Helligåndsgaven.

59 Og således blev alt bekræftet på Adam ved en hellig ordinance og evangeliet prædiket og en forordning udsendt, for at det skulle blive i verden indtil dens ende; og således var det. Amen.

- ◀1a
Moses 2:26.

- ◀2a
1 Mos 5:4.

- ◀b
L&P 138:39.

- ◀c
1 Mos 1:28; Moses 2:28.

- ◀3a
Moses 5:28.

- ◀4a
GS Eden.

- ◀b
Alma 42:9.

- ◀5a
GS Tilbedelse.

- ◀b
2 Mos 13:12-13; 4 Mos 18:17; Mosi 2:3. GS Førstefødte.

- ◀c
GS Lydighed.

- ◀6a
GS Engle.

- ◀b
GS Ofre.

- ◀7a
GS Jesus Kristus – Sindbilleder og symboler på Kristus.

- ◀b
Alma 34:10-15. GS Blod.

- ◀c
Moses 1:6, 32. GS Nåde.

- ◀8a
2 Ne 31:21.

- ◀b
Moses 6:57. GS Omvendelse.

- ◀c
GS Bøn.

- ◀9a
GS Helligånden.

- ◀b
GS Enbårne; Jesus Kristus.

- ◀c
GS Død, åndelig; Fald, Adams og Evas.

- ◀d
Mosi 27:24-26; L&P 93:38; TA 1:3. GS Forløse; Forløsningsplanen.

- ◀10a
GS Født af Gud, født på ny.

- ◀b
L&P 107:41-56. GS Profeti.

- ◀c
GS Glæde.

- ◀d
2 Ne 9:4.

- ◀11a
GS Eva.

- ◀b
2 Ne 2:22-23.

- ◀12a
5 Mos 4:9.

- ◀13a
GS Djævelen.

- ◀b
GS Vantro.

- ◀c
Moses 6:15.

- ◀d
GS Kødelig; Naturlige menneske.

- ◀14a
Joh 14:16-18, 26.

- ◀15a
GS Tro.

- ◀b
GS Frelse.

- ◀c
L&P 42:60. GS Fordømmelse.

- ◀16a
1 Mos 4:1-2. GS Kain.

- ◀17a
GS Abel.

- ◀b
Hebr 11:4.

- ◀18a
L&P 10:20-21.

- ◀b
L&P 132:8-11.

- ◀20a
GS Offergave; Ofre.

- ◀21a
1 Mos 4:3-7.

- ◀23a
1 Mos 4:7; L&P 52:15; 97:8.

- ◀24a
GS Fortabelsens sønner.

- ◀25a
Hel 6:26-28.

- ◀28a
Moses 5:13.

- ◀31a
GS Mord.

- ◀b
DVS »Hjerne«, »ødelægger« og »den Store« er mulige betydninger af stammen i ordet »Mahan«.

- ◀33a
GS Stolthed; Verdslighed.

- ◀34a
1 Mos 4:9.

- ◀37a
1 Mos 4:11-12.

- ◀38a
GS Begære; Fristelse.

- ◀40a
1 Mos 4:15.

- ◀41a
Moses 6:49.

- ◀42a
DVS Kain havde en søn ved navn Enok og byggede en by, som han opkaldte efter ham. Disse to må ikke forveksles med Enok fra Sets retfærdige slægtslinje og med hans by, Zion, også kaldet »Enoks By«.

- ◀48a
DVS Lemek pralede med, at Satan ville gøre mere for ham, end han havde gjort for Kain. Begrundelserne for hans antagelse gives i vers 49 og 50. 1 Mos 4:24.

- ◀49a
GS Ed.

- ◀51a
GS Hemmelige sammensværgelser.

- ◀52a
Moses 8:14-15.

- ◀55a
GS Mørke, åndeligt; Ugudelig.

- ◀57a
GS Jesus Kristus.

- ◀58a
GS Evangelium.

- ◀b
Alma 12:28-30; Moro 7:25, 29-31. GS Engle.

- ◀c
GS Helligåndsgaven.

KAPITEL 6

(November-december 1830)

Adams efterkommere fører en mindebog – Hans retskafne efterslægt prædiker omvendelse – Gud åbenbarer sig for Enok – Enok prædiker evangeliet – Frelsesplanen blev åbenbaret for Adam – Han blev døbt og modtog præstedømmet.

1 Og [a]Adam gav agt på Guds røst og formanede sine sønner til at omvende sig.

2 Og Adam kendte igen sin hustru, og hun fødte en søn, og han gav ham navnet [a]Set. Og Adam herliggjorde Guds navn, for han sagde: Gud har givet mig en anden efterkommer i stedet for Abel, som Kain slog ihjel.

3 Og Gud åbenbarede sig for Set, og han gjorde ikke oprør, men bragte et antageligt [a]offer ligesom sin bror Abel. Og ham blev der også født en søn, og han gav ham navnet Enosh.

4 Og da begyndte disse mænd at [a]påkalde Herrens navn, og Herren velsignede dem;

5 og der blev ført en [a]mindebog, hvori der blev skrevet på Adams sprog, for så mange, som påkaldte Gud, blev det givet at skrive ved [b]inspirationens ånd;

6 og af dem lærte deres børn at læse og skrive, for de havde et sprog, som var rent og uforvansket.

7 Se, det samme [a]præstedømme, som fandtes i begyndelsen, skal også findes ved verdens ende.

8 Se, denne profeti udtalte Adam, da han blev [a]tilskyndet af Helligånden, og der blev ført en [b]optegnelse over [c]Guds børns slægt. Og dette var [d]bogen over Adams efterkommere, hvori der står: På den dag, da Gud skabte mennesket, dannede han det, så det lignede Gud.

9 I sit eget legemes [a]billede skabte han [b]dem som mand og kvinde og velsignede dem og gav dem [c]navnet Adam på den dag, da de blev skabt og blev levende [d]sjæle i landet på Guds [e]fodskammel.

10 Og [a]Adam levede et hundrede og tredive år og fik en søn, der lignede ham, i sit eget [b]billede og gav ham navnet Set.

11 Og Adams dage, efter at han havde fået Set, blev otte hundrede år, og han fik mange sønner og døtre;

12 og alle de dage, som Adam levede, var ni hundrede og tredive år, og han døde.

13 Set levede et hundrede og fem år og fik Enosh og profeterede alle sine dage og oplærte sin søn Enosh i Guds veje; derfor profeterede Enosh også.

14 Og Set levede, efter at han havde fået Enosh, otte hundrede og syv år og fik mange sønner og døtre.

15 Og menneskenes børn blev talrige på hele landets overflade. Og i de dage havde Satan stor [a]magt over menneskene og rasede i deres hjerte; og fra da af kom det til krige og blodsudgydelse; og en mands hånd var løftet mod hans egen bror for at bringe død på grund af [b]hemmelige gerninger, i stræben efter magt.

16 Alle Sets dage var ni hundrede og tolv år, og han døde.

17 Og Enosh levede halvfems år og fik [a]Kenan. Og Enosh og resten af Guds folk rejste ud af det land, som hed Shulon, og boede i et forjættet land, som han opkaldte efter sin egen søn, som han havde givet navnet Kenan.

18 Og Enosh levede, efter at han havde fået Kenan, otte hundrede og femten år og fik mange sønner og døtre. Og alle Enoshs dage blev ni hundrede og fem år, og han døde.

19 Og Kenan levede halvfjerds år og fik Mahalal’el; og Kenan levede, efter at han havde fået Mahalal’el, otte hundrede og fyrre år og fik sønner og døtre. Og alle Kenans dage blev ni hundrede og ti år, og han døde.

20 Og Mahalal’el levede femogtres år og fik Jered; og Mahalal’el levede, efter at han havde fået Jered, otte hundrede og tredive år og fik sønner og døtre. Og alle Mahalal’els dage blev otte hundrede og femoghalvfems år, og han døde.

21 Og Jered levede et hundrede og toogtres år og fik [a]Enok, og Jered levede, efter at han havde fået Enok, otte hundrede år og fik sønner og døtre. Og Jered oplærte Enok i alle Guds veje.

22 Og dette er slægtsregisteret over Adams sønner, han som var [a]Guds søn, og med hvem Gud selv samtalte.

23 Og de var [a]forkyndere af retfærdighed og talte og [b]profeterede og formanede alle mennesker overalt til at [c]omvende sig; og menneskenes børn blev undervist i [d]tro.

24 Og det skete, at alle Jereds dage blev ni hundrede og toogtres år, og han døde.

25 Og Enok levede femogtres år og fik [a]Metusalem.

26 Og det skete, at Enok rejste omkring i landet blandt folket; og mens han rejste omkring, steg Guds Ånd ned fra himlen og hvilede på ham.

27 Og han hørte en røst fra himlen, som sagde: Enok, min søn, profetér for dette folk, og sig til dem: Omvend jer, for så siger Herren: [a]Jeg er vred på dette folk, og min rasende vrede er optændt imod dem, for deres hjerter er blevet hårde, og deres [b]ører er tunge til at høre, og deres [c]øjne kan ikke se langt;

28 og i disse mange slægtled, lige siden den dag da jeg skabte dem, har de [a]forladt vejen og har forkastet mig og har søgt deres egne råd i mørket, og i deres egne vederstyggeligheder har de udtænkt mord og har ikke holdt de befalinger, som jeg gav deres fader Adam.

29 Derfor har de forsværget sig, og ved deres [a]eder har de bragt død over sig selv; og et [b]helvede har jeg forberedt til dem, hvis de ikke omvender sig;

30 og dette er en forordning, som jeg fra min egen mund udsendte ved verdens begyndelse, fra dens grundlæggelse, og ved mine tjeneres, dine fædres, mund, har jeg forordnet det, ligesom den skal blive sendt ud i verden til dens ende.

31 Og da Enok havde hørt disse ord, bøjede han sig til jorden foran Herren og talte foran Herren og sagde: Hvordan kan det være, at jeg har fundet yndest for dine øjne, når jeg kun er en ung mand, og alle mennesker hader mig; for jeg er [a]langsom til at tale; hvorfor er jeg din tjener?

32 Og Herren sagde til Enok: Gå i gang og gør, som jeg har befalet dig, så skal ingen gennembore dig. [a]Åbn din mund, så skal den blive fyldt, og jeg vil give dig mæle, for alt kød er i mine hænder, og jeg vil gøre, som det synes mig bedst.

33 Sig til dette folk: [a]Vælg i dag at tjene Gud Herren, som har dannet jer.

34 Se, min Ånd er over dig, alle dine ord vil jeg derfor retfærdiggøre; og [a]bjergene skal flygte foran dig, og [b]floderne skal ændre deres løb; og du skal forblive i mig og jeg i dig; [c]vandr derfor med mig.

35 Og Herren talte til Enok og sagde til ham: Salv dine øjne med ler, og vask dem, så skal du se. Og det gjorde han.

36 Og han så de [a]ånder, som Gud havde skabt; og han så også ting, som [b]ikke var synlige for det naturlige øje; og fra da af spredtes det ord i landet: [c]En seer har Herren ladet fremstå for sit folk.

37 Og det skete, at Enok drog om i landet blandt folket og stillede sig op på højene og de høje steder og råbte med høj røst og vidnede mod deres gerninger; og alle mennesker blev [a]stødt på grund af ham.

38 Og de kom ud for at høre ham på de høje steder og sagde til teltvogterne: Bliv I her og vogt teltene, mens vi går ud for at se seeren, for han profeterer, og der er sket noget mærkeligt i landet; en vild mand er kommet iblandt os.

39 Og det skete, da de hørte ham, at ingen lagde hånd på ham, for frygt kom over alle dem, der hørte ham; for han vandrede med Gud.

40 Og der kom en mand til ham, hvis navn var Mahija, og sagde til ham: Sig os lige ud, hvem du er, og hvorfra du kommer.

41 Og han sagde til dem: Jeg forlod Kenans land, mine fædres land, et retfærdigt land indtil denne dag. Og min far oplærte mig i alle Guds veje.

42 Og det skete, at jeg, da jeg rejste fra Kenans land, ved det østlige hav, så et syn; og se, himlene så jeg, og Herren talte med mig og gav mig en befaling; derfor, af denne årsag, for at adlyde befalingen, forkynder jeg disse ord.

43 Og Enok fortsatte sin tale og sagde: Herren, der talte med mig, han er himlens Gud, og han er min Gud og jeres Gud, og I er mine brødre, og hvorfor [a]giver I jer selv råd og forkaster himlens Gud?

44 Himlene har han dannet, [a]jorden er hans [b]fodskammel, og dens grundvold er hans. Se, han lagde den; en hærskare af mennesker har han sat på dens overflade.

45 Og døden er kommet over vore fædre; alligevel kender vi dem og kan ikke fornægte det, og alle, selv den første af alle kender vi, ja, Adam.

46 For en [a]mindebog har vi skrevet blandt os efter det forbillede, der er blevet givet ved Guds finger; og den er givet på vort eget sprog.

47 Og da Enok forkyndte Guds ord, bævede folket og kunne ikke stå i hans nærhed.

48 Og han sagde til dem: Fordi Adam [a]faldt, er vi til, og ved hans fald kom [b]døden, og elendighed og jammer er blevet os til del.

49 Se, Satan er kommet blandt menneskenes børn og [a]frister dem til at tilbede sig; og menneskene er blevet [b]kødelige, [c]sanselige og djævelske, og de er blevet [d]udelukket fra Guds nærhed.

50 Men Gud har kundgjort for vore fædre, at alle mennesker må omvende sig.

51 Og han talte til vor fader Adam med sin egen røst og sagde: Jeg er Gud; jeg dannede verden og [a]menneskene, [b]før de blev til i kødet.

52 Og han sagde også til ham: Hvis du vil vende dig til mig og lytte til min røst og tro og omvende dig fra alle dine overtrædelser og blive [a]døbt, ja, i vand i min enbårne Søns navn, han som er fuld af [b]nåde og sandhed, han som er [c]Jesus Kristus, det eneste [d]navn, der skal gives under himlen, ved hvilket [e]frelse skal blive menneskenes børn til del, skal du modtage Helligåndsgaven og bede om alt i hans navn, og hvad som helst du beder om, det skal blive givet dig.

53 Og vor fader Adam talte til Herren og sagde: Hvordan kan det være, at menneskene må omvende sig og blive døbt i vand? Og Herren sagde til Adam: Se, jeg har [a]tilgivet dig din overtrædelse i Edens have.

54 Derfra kom det ord ud blandt folket, at [a]Guds Søn har [b]sonet for arveskyld, hvilket medfører, at børnene ikke kan svare for [c]forældrenes synder, for de er rene fra verdens grundlæggelse.

55 Og Herren talte til Adam og sagde: Eftersom dine børn er undfanget i synd, så bliver [a]synden, når de begynder at vokse op, undfanget i deres hjerte, og de smager det [b]bitre, så de kan lære at skønne på det gode.

56 Og det er givet dem at kende godt fra ondt; derfor kan de [a]handle på egne vegne, og jeg har givet dig en anden lov og befaling.

57 Lær derfor dine børn, at alle mennesker overalt må [a]omvende sig, ellers kan de på ingen måde arve Guds rige, for [b]intet urent kan bo der eller [c]bo i hans nærhed; for på Adams sprog er hans navn [d]Hellighedens Menneske, og navnet på hans Enbårne er [e]Menneskesønnen, ja, Jesus Kristus, en retfærdig [f]dommer, som skal komme i tidens midte.

58 Derfor giver jeg dig en befaling om frit at lære dine [a]børn dette og sige:

59 På grund af overtrædelse sker faldet, hvilket fald medfører død, og eftersom I er blevet født til verden ved vand og blod og den [a]ånd, som jeg har dannet, og således af [b]støvet er blevet en levende sjæl, således må I [c]fødes på ny ind i Himmeriget ved [d]vand og ved Ånden og blive renset ved blod, nemlig ved min Enbårnes blod, så I kan blive helliggjort fra al synd og [e]nyde [f]det evige livs ord i denne verden og evigt liv i den tilkommende verden, ja, udødelig [g]herlighed;

60 for ved [a]vandet holder I befalingen; ved Ånden bliver I [b]retfærdiggjort, og ved [c]blodet bliver I [d]helliggjort;

61 derfor er den blevet givet, så den kan forblive i jer; himlens vidne; [a]Talsmanden; de fredsskabende sandheder om udødelig herlighed, sandheden om alt; den, som giver liv til alt, og som levendegør alt; den, som ved alt og har al magt, hvad angår visdom, barmhjertighed, sandhed, retfærdighed og dom.

62 Og se nu, jeg siger dig: Dette er [a]frelsesplanen for alle mennesker ved min [b]Enbårnes blod, han som skal komme i tidens midte.

63 Og se, alt har sin genspejling, og [a]alt er blevet skabt og dannet til at vidne om mig, både det, der er timeligt; og det, der er åndeligt; det, der er i himlen ovenover; og det, der er på jorden; og det, der er i jorden; og det, som er under jorden; både ovenover og nedenunder; alt vidner om mig.

64 Og det skete, da Herren havde talt med Adam, vor fader, at Adam anråbte Herren, og han blev taget bort af [a]Herrens Ånd, og han blev båret ned i vandet og blev lagt ned under [b]vandet og blev ført op af vandet.

65 Og således blev han døbt, og Guds Ånd steg ned over ham, og således blev han [a]født af Ånden og blev [b]levendegjort i det indre menneske.

66 Og han hørte en røst fra himlen sige: Du er blevet [a]døbt med ild og med Helligånden. Dette er [b]vidnet om Faderen og Sønnen fra nu af og for evigt;

67 og du er af hans [a]orden, han som var uden dages begyndelse og års ende, fra al evighed til al evighed.

68 Se, du er [a]ét i mig, søn af Gud; og således kan alle blive mine [b]sønner. Amen.

- ◀1a
GS Adam.

- ◀2a
1 Mos 4:25. GS Set.

- ◀3a
GS Ofre.

- ◀4a
1 Mos 4:26. GS Bøn.

- ◀5a
Abr 1:28, 31. GS Mindebog.

- ◀b
GS Inspiration.

- ◀7a
GS Præstedømme.

- ◀8a
2 Pet 1:21.

- ◀b
GS Slægtsregister.

- ◀c
GS Guds sønner og døtre.

- ◀d
1 Mos 5:1.

- ◀9a
1 Mos 1:26-28; Moses 2:26-29; Abr 4:26-31.

- ◀b
GS Mennesker.

- ◀c
Moses 1:34; 4:26.

- ◀d
GS Sjæl.

- ◀e
Abr 2:7.

- ◀10a
L&P 107:41-56.

- ◀b
1 Mos 5:3; L&P 107:42-43; 138:40.

- ◀15a
Moses 5:13.

- ◀b
GS Hemmelige sammensværgelser.

- ◀17a
1 Mos 5:10-14; L&P 107:45, 53.

- ◀21a
1 Mos 5:18-24; Moses 7:69; 8:1-2. GS Enok.

- ◀22a
Luk 3:38.

- ◀23a
GS Profet.

- ◀b
GS Profeti.

- ◀c
GS Omvendelse.

- ◀d
GS Tro.

- ◀25a
GS Metusalem.

- ◀27a
L&P 63:32.

- ◀b
Matt 13:15; 2 Ne 9:31; Mosi 26:28; L&P 1:2, 11, 14.

- ◀c
Alma 10:25; 14:6.

- ◀28a
GS Oprør.

- ◀29a
GS Ed.

- ◀b
GS Helvede.

- ◀31a
2 Mos 4:10-16; Jer 1:6-9.

- ◀32a
L&P 24:5-6; 60:2.

- ◀33a
GS Handlefrihed.

- ◀34a
Matt 17:20.

- ◀b
Moses 7:13.

- ◀c
1 Mos 5:24; Moses 7:69. GS Vandre, vandre med Gud.

- ◀36a
GS Åndelig skabelse.

- ◀b
Moses 1:11.

- ◀c
GS Seer.

- ◀37a
1 Ne 16:1-3.

- ◀43a
Ordsp 1:24-33; L&P 56:14-15.

- ◀44a
5 Mos 10:14.

- ◀b
Abr 2:7.

- ◀46a
GS Mindebog.

- ◀48a
2 Ne 2:25. GS Fald, Adams og Evas.

- ◀b
GS Død, fysisk.

- ◀49a
Moses 1:12. GS Fristelse.

- ◀b
Mosi 16:3-4; Moses 5:13. GS Kødelig.

- ◀c
GS Sanselighed.

- ◀d
GS Død, åndelig.

- ◀51a
GS Mennesker – Mennesket, vor himmelske Faders åndelige barn.

- ◀b
GS Åndelig skabelse.

- ◀52a
3 Ne 11:23-26. GS Døbe, dåb.

- ◀b
GS Nåde.

- ◀c
GS Jesus Kristus.

- ◀d
ApG 4:12; 2 Ne 31:21.

- ◀e
GS Frelse.

- ◀53a
GS Tilgive.

- ◀54a
GS Jesus Kristus.

- ◀b
GS Forsoning.

- ◀c
Mosi 3:16.

- ◀55a
GS Synd.

- ◀b
L&P 29:39. GS Modgang.

- ◀56a
2 Ne 2:26-27; Hel 14:29-30. GS Handlefrihed.

- ◀57a
1 Kor 6:9-10. GS Omvendelse.

- ◀b
1 Ne 10:21. GS Ren og uren.

- ◀c
Sl 24:3-4; 1 Ne 15:33-36; Morm 7:7; L&P 76:50-62.

- ◀d
Moses 7:35. GS Hellighedens Menneske.

- ◀e
GS Menneskesønnen.

- ◀f
GS Jesus Kristus – Dommer; Retfærdig, retfærdighed.

- ◀58a
GS Barn, børn.

- ◀59a
1 Joh 5:8.

- ◀b
1 Mos 2:7; Moses 4:25; Abr 5:7.

- ◀c
GS Født af Gud, født på ny.

- ◀d
GS Døbe, dåb.

- ◀e
2 Ne 4:15-16; Alma 32:28.

- ◀f
Joh 6:68.

- ◀g
GS Celestial herlighed.

- ◀60a
Moro 8:25.

- ◀b
GS Retfærdiggøre.

- ◀c
GS Blod.

- ◀d
GS Helliggørelse.

- ◀61a
GS Helligånden.

- ◀62a
GS Forløsningsplanen.

- ◀b
GS Enbårne.

- ◀63a
Alma 30:44; L&P 88:45-47.

- ◀64a
GS Helligånden.

- ◀b
GS Døbe, dåb.

- ◀65a
GS Født af Gud, født på ny.

- ◀b
Mosi 27:25; Alma 5:12-15.

- ◀66a
L&P 19:31. GS Helligåndsgaven.

- ◀b
2 Ne 31:17-18; 3 Ne 28:11.

- ◀67a
GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀68a
1 Joh 3:1-3; L&P 35:2.

- ◀b
Joh 1:12; L&P 34:3. GS Guds sønner og døtre.

KAPITEL 7

(December 1830)

Enok underviser, leder folket og flytter bjerge – Byen Zion bliver grundlagt – Enok forudser Menneskesønnens komme, hans sonoffer og de helliges opstandelse – Han forudser genoprettelsen, indsamlingen, det andet komme og Zions tilbagevenden.

1 Og det skete, at Enok fortsatte sin tale og sagde: Se, vor fader Adam belærte om dette, og mange troede og blev [a]Guds sønner, og mange troede ikke og er omkommet i deres synder og ser med [b]frygt og i pine frem til, at Guds vredes heftige harme skal blive udøst over dem.

2 Og fra den tid af begyndte Enok at profetere og sige til folket: Mens jeg rejste omkring og stod på stedet Mahuja og anråbte Herren, lød der en røst fra himlen, som sagde: Rejs en anden vej, og kom op på bjerget Simeon.

3 Og det skete, at jeg rejste en anden vej og gik op på bjerget, og da jeg stod på bjerget, så jeg himlene åbne, og jeg blev iklædt [a]herlighed;

4 og jeg så Herren; og han stod foran mit ansigt, og han talte med mig, ligesom et menneske taler med et andet, [a]ansigt til ansigt, og han sagde til mig: [b]Se, så vil jeg vise dig verden i et tidsrum af mange slægtled.

5 Og det skete, at jeg så ned i Shums dal, og se, der var et stort folk, som boede i telte, og som var Shums folk.

6 Og igen sagde Herren til mig: Se! Og jeg så mod nord, og jeg så Kana’ans folk, som boede i telte.

7 Og Herren sagde til mig: Profetér, og jeg profeterede og sagde: Se, Kana’ans folk, som er talrige, skal i kampformation drage frem mod Shums folk og skal slå dem ihjel, så de bliver fuldstændigt udryddet; og Kana’ans folk skal fordele sig i landet, og landet skal være goldt og ufrugtbart, og intet andet folk end Kana’ans folk skal bo der;

8 for se, Herren skal forbande landet med megen hede, og dets goldhed skal vare for evigt; og der opstod en [a]mørk lød hos alle Kana’ans børn, så de blev foragtet blandt alle folk.

9 Og det skete, at Herren sagde til mig: Se, og jeg så, og jeg skuede Sarons land og landet Enok og Omners land og Henis land og Sems land og Haners land og Hanannihas land og alle indbyggere deri;

10 og Herren sagde til mig: Drag hen til dette folk og sig til dem: [a]Omvend jer, så jeg ikke skal komme ned og slå dem med en forbandelse, så de dør.

11 Og han gav mig befaling om, at jeg skulle [a]døbe i Faderens og i Sønnens og i Helligåndens navn, Sønnen, som er fuld af [b]nåde og sandhed, og [c]Helligånden, som vidner om Faderen og Sønnen.

12 Og det skete, at Enok fortsatte med at opfordre alle folk, undtagen Kana’ans folk, til at omvende sig;

13 og så stor var Enoks [a]tro, at han ledte Guds folk, og deres fjender kom for at kæmpe imod dem; og han talte Herrens ord, og jorden bævede, og [b]bjergene flygtede, ja, i overensstemmelse med hans befaling; og [c]floderne med vand blev ændret i deres løb; og løvernes brøl hørtes fra ørkenen; og alle folkeslag frygtede såre, så [d]kraftfulde var Enoks ord, og så stor var kraften i det sprog, som Gud havde givet ham.

14 Der kom også et land op af havets dyb, og så stor var frygten hos Guds folks fjender, at de flygtede og holdt sig langt borte og gik over til det land, som var kommet op af havets dyb.

15 Og også landets [a]kæmper holdt sig langt borte, og der udgik en forbandelse over alle mennesker, som kæmpede mod Gud;

16 og fra den tid af kom det til krige og blodsudgydelse blandt dem; men Herren kom og boede hos sit folk, og de levede i retfærdighed.

17 [a]Frygt for Herren var over alle folkeslag, så stor var Herrens herlighed, som var over hans folk. Og Herren [b]velsignede landet, og de blev velsignet på bjergene og på de høje steder og trivedes.

18 Og Herren kaldte sit folk [a]ZION, fordi de var af [b]ét hjerte og ét sind og levede i retfærdighed; og der var ingen fattige blandt dem.

19 Og Enok fortsatte med at prædike for Guds folk i retfærdighed. Og det skete i hans dage, at han byggede en by, som blev kaldt Hellighedens By, ja, ZION.

20 Og det skete, at Enok talte med Herren; og han sagde til Herren: [a]Zion skal visselig bo i sikkerhed for evigt. Men Herren sagde til Enok: Zion har jeg velsignet, men resten af folket har jeg forbandet.

21 Og det skete, at Herren viste Enok alle jordens indbyggere, og han så, og se, Zion blev med tiden [a]taget op til himlen. Og Herren sagde til Enok: Se min bolig for evigt.

22 Og Enok så også resten af det folk, som var Adams sønner; og de var en blanding af alle Adams efterkommere, med undtagelse af Kains efterkommere, for Kains efterkommere var [a]mørklødede og havde ikke plads blandt dem.

23 Og efter at Zion var blevet taget op til [a]himlen, [b]skuede Enok, og se, [c]alle jordens folkeslag så han for sig;

24 og der kom slægtled efter slægtled; og Enok var [a]løftet højt op, ja, i Faderens og Menneskesønnens skød; og se, Satans magt var over hele jordens overflade.

25 Og han så engle stige ned fra himlen; og han hørte en høj røst, som sagde: Ve, ve over jordens indbyggere.

26 Og han så Satan; og han havde en stor [a]lænke i hånden, og den indhyllede hele jordens overflade i [b]mørke; og han så op og lo, og [c]hans engle frydede sig.

27 Og Enok så [a]engle stige ned fra himlen og aflægge [b]vidnesbyrd om Faderen og Sønnen; og Helligånden faldt på mange, og de blev ved himlens kræfter taget op til Zion.

28 Og det skete, at himlens Gud så på resten af folket, og han græd; og Enok aflagde vidnesbyrd om det og sagde: Hvordan kan det være, at himlene græder og udgyder deres tårer som regn på bjergene?

29 Og Enok sagde til Herren: Hvordan kan det være, at du kan [a]græde, da du er hellig og er fra al evighed til al evighed?

30 Og om det var muligt, at mennesket kunne tælle de partikler, som udgør jorden, ja, [a]millioner af jorde som denne, ville det ikke være en begyndelse på antallet af alt det, som du har [b]skabt; og dine forhæng er stadig spændt ud; og dog er du der, og dit skød er der, og du er også retfærdig, du er barmhjertig og godgørende for evigt;

31 og af alt, hvad du har skabt fra al evighed til al evighed, har du taget Zion op til dit eget skød; og intet andet end [a]fred, [b]retfærdighed og [c]sandhed er din trones bolig; og barmhjertighed skal udgå fra dit ansigt og ingen ende have; hvordan kan det da være, at du kan græde?

32 Herren sagde til Enok: Se, disse dine brødre; de er [a]mine egne hænders værk, og jeg gav dem deres [b]kundskab den dag, jeg skabte dem; og i Edens have gav jeg mennesket dets [c]handlefrihed;

33 og til dine brødre har jeg sagt og også givet befaling om, at de skulle [a]elske hinanden, og at de skulle vælge mig, deres Fader; men se, de er uden hengivenhed, og de hader deres eget blod;

34 og [a]min harmes ild er optændt imod dem; og i mit hede mishag vil jeg sende [b]oversvømmelserne ind over dem, for min heftige vrede er optændt imod dem.

35 Se, jeg er Gud; [a]Hellighedens Menneske er mit navn, Rådenes Menneske er mit navn; og Uendelig og Evig er også mit [b]navn.

36 Derfor kan jeg række mine hænder ud og holde alt det, jeg har dannet, i dem, og mine[a]øjne kan også gennembore det; og af alt, hvad mine hænder har skabt, har der ikke været så stor [b]ugudelighed som blandt dine brødre.

37 Men se, deres synder skal hvile på deres fædres hoved; Satan skal være deres fader, og elendighed skal være deres skæbne, og alle himlene skal græde over dem, ja, alt, hvad mine hænder har skabt; hvorfor skulle himlene da ikke græde, når de ser, at disse skal lide?

38 Men se, disse, som dine øjne nu hviler på, skal omkomme i oversvømmelserne; og se, jeg vil spærre dem inde; et [a]fængsel har jeg beredt til dem.

39 Og [a]den, som jeg har udvalgt, har talt deres sag for mit ansigt. Derfor lider han for deres synder, for så vidt som de vil omvende sig på den dag, da min [b]udvalgte vender tilbage til mig, og indtil den dag skal de være i [c]pine;

40 derfor, over dette skal himlene græde, ja, og alt, hvad mine hænder har skabt.

41 Og det skete, at Herren talte til Enok og fortalte Enok alt, hvad menneskebørnene ville gøre; derfor kendte Enok til det og så på deres ugudelighed og deres elendighed og græd og strakte armene frem, og hans [a]hjerte svulmede og blev stort som evigheden; og hans indre blev rørt af medfølelse; og hele evigheden rystede.

42 Og Enok så også [a]Noa og hans [b]familie, at alle Noas sønners efterkommere skulle blive frelst med en timelig frelse;

43 derfor så Enok, at Noa byggede en [a]ark; og at Herren tilsmilede den og holdt den i sin egen hånd; men over resten af de ugudelige kom oversvømmelserne og opslugte dem.

44 Og da Enok så dette, led hans sjæl bitterligt, og han græd over sine brødre og sagde til himlene: Jeg [a]nægter at lade mig trøste! Men Herren sagde til Enok: Opløft dit hjerte og vær glad, og se.

45 Og det skete, at Enok så; og fra Noa så han alle jordens slægter; og han anråbte Herren og sagde: Hvornår kommer Herrens dag? Hvornår bliver den Retfærdiges blod udgydt, så alle de, der sørger, kan blive [a]helliggjort og få evigt liv?

46 Og Herren sagde: Det skal ske i [a]tidens midte, i ugudelighedens og hævnens dage.

47 Og se, Enok så dagen for Menneskesønnens komme, ja, i kødet; og hans sjæl frydede sig, og han sagde: Den Retfærdige er blevet løftet op, og [a]Lammet har været slagtet siden verdens grundlæggelse; og ved tro er jeg i Faderens skød, og se, [b]Zion er hos mig.

48 Og det skete, at Enok så på [a]jorden; og han hørte en røst fra dens indre, som sagde: Ve, ve mig, menneskenes moder; jeg lider smerte, jeg er træt på grund af mine børns ugudelighed. Hvornår skal jeg [b]hvile og blive renset for den [c]tilsølethed, som er udgået af mig? Hvornår vil min skaber helliggøre mig, så jeg kan hvile, og retfærdighed for en tid kan herske på min overflade?

49 Og da Enok hørte jorden klage, græd han og anråbte Herren og sagde: O Herre, vil du ikke nok have medlidenhed med jorden? Vil du ikke nok velsigne Noas børn?

50 Og det skete, at Enok vedblev med at anråbe Herren og sagde: Jeg beder dig, o Herre, i din Enbårnes, ja, Jesu Kristi, navn om, at du vil have barmhjertighed med Noa og hans efterkommere, så jorden aldrig mere skal blive dækket af vandfloderne.

51 Og Herren kunne ikke holde sig tilbage, og han sluttede pagt med Enok og svor over for ham med en ed på, at han ville standse [a]vandfloderne, at han ville tale til Noas børn;

52 og han udsendte en erklæring, der ikke kunne ændres, om, at en [a]rest af hans efterkommere altid skulle findes blandt alle folkeslag, så længe som jorden består.

53 Og Herren sagde: Velsignet er han, gennem hvis efterkommere Messias skal komme; for han siger: Jeg er [a]Messias, [b]Zions Konge, [c]Himlens Klippe, der er bred som evigheden; hver den, der kommer ind ad porten og [d]klatrer op ved mig, skal aldrig falde, velsignet er derfor de, om hvem jeg har talt, for de skal komme frem med [e]sange om evigtvarende glæde.

54 Og det skete, at Enok anråbte Herren og sagde: Når Menneskesønnen kommer i kødet, skal jorden da hvile? Jeg beder dig, vis mig dette.

55 Og Herren sagde til Enok: Se, og han så og skuede [a]Menneskesønnen løftet op på [b]korset på menneskenes vis;

56 og han hørte en høj røst; og himlene var tilsløret; og alt det, som Gud havde skabt, sørgede; og [a]jorden stønnede, og klipperne blev sønderbrudt; og de hellige [b]opstod og blev [c]kronet ved Menneskesønnens [d]højre hånd med kroner af herlighed;

57 og alle de [a]ånder, som var i [b]fængsel, kom frem og stod ved Guds højre hånd; og de øvrige blev holdt tilbage i mørkets lænker indtil dommen på den store dag.

58 Og Enok græd igen og anråbte Herren og sagde: Hvornår skal jorden hvile?

59 Og Enok så Menneskesønnen stige op til Faderen; og han påkaldte Herren og sagde: Vil du ikke nok igen komme til jorden? Eftersom du er Gud, og jeg kender dig, og du har svoret over for mig og befalet mig, at jeg skulle bede i din Enbårnes navn, og du har dannet mig og givet mig ret til din trone, og ikke af mig selv, men i kraft af din egen nåde, derfor beder jeg dig, om du ikke nok igen vil komme til jorden.

60 Og Herren sagde til Enok: Så sandt som jeg lever, så kommer jeg i de [a]sidste dage, i ugudelighedens og hævnens dage, for at opfylde den ed, som jeg har aflagt over for dig angående Noas børn;

61 og den dag skal komme, da [a]jorden skal hvile, men før den dag skal [b]himlene blive formørket, og et [c]slør af mørke skal dække jorden; og himlene skal ryste og ligeså jorden, og der skal være store trængsler blandt menneskenes børn, men [d]mit folk vil jeg bevare;

62 og [a]retfærdighed vil jeg sende ned fra himlen; og [b]sandhed vil jeg sende frem af [c]jorden for at [d]vidne om min Enbårne, hans [e]opstandelse fra de døde, ja, og også alle menneskers opstandelse; og retfærdighed og sandhed vil jeg lade skylle hen over jorden som med en flodbølge for at [f]indsamle mine egne udvalgte fra jordens fire hjørner til et sted, som jeg skal berede, en hellig by, så mit folk kan binde op om deres lænder og se hen til tiden for mit komme; for dér skal min bolig være, og den skal hedde Zion, et [g]nyt Jerusalem.

63 Og Herren sagde til Enok: Da skal du og hele din [a]by møde dem der, og vi skal tage dem i vores favn, og de skal se os; og vi skal falde dem om halsen, og de skal falde os om halsen, og vi skal kysse hinanden;

64 og der skal min bolig være, og den skal være Zion, som skal komme frem fra alt det, som jeg har dannet, og i et [a]tidsrum af et tusind år skal jorden [b]hvile.

65 Og det skete, at Enok så den dag, hvor Menneskesønnen skulle [a]komme i de sidste dage for at bo på jorden i retfærdighed i et tidsrum af et tusind år;

66 men før den dag så han store genvordigheder blandt de ugudelige; og han så også havet, at det var i oprør, og at menneskenes hjerte [a]svigtede dem, da de med frygt så frem til Gud den Almægtiges [b]dom, som skulle komme over de ugudelige.

67 Og Herren viste Enok alt, lige til verdens ende; og han så de retfærdiges dag, timen for deres forløsning, og modtog en fylde af [a]glæde;

68 og [a]alle Zions dage i Enoks dage var tre hundrede og femogtres år.

69 Og Enok og hele hans folk [a]vandrede med Gud, og han boede midt i Zion; og det skete, at Zion ikke var mere, for Gud tog den op i sit eget skød; og fra da af spredtes ordet: ZION ER FORSVUNDET.

- ◀1a
GS Guds sønner og døtre.

- ◀b
Alma 40:11-14.

- ◀3a
GS Forklarelse.

- ◀4a
1 Mos 32:30; 5 Mos 5:4; Moses 1:2, 11, 31.

- ◀b
Moses 1:4.

- ◀8a
2 Ne 26:33.

- ◀10a
Moses 6:57. GS Omvendelse.

- ◀11a
GS Døbe, dåb.

- ◀b
GS Nåde.

- ◀c
GS Helligånden.

- ◀13a
GS Tro.

- ◀b
Matt 17:20.

- ◀c
Moses 6:34.

- ◀d
GS Magt; Præstedømme.

- ◀15a
1 Mos 6:4; Moses 8:18.

- ◀17a
2 Mos 23:27.

- ◀b
1 Krøn 28:7-8; 1 Ne 17:35.

- ◀18a
GS Zion.

- ◀b
ApG 4:32; Fil 2:1-4. GS Enighed.

- ◀20a
Moses 7:62-63. GS Ny Jerusalem.

- ◀21a
Moses 7:69.

- ◀22a
2 Ne 26:33.

- ◀23a
GS Himlen.

- ◀b
GS Syn.

- ◀c
L&P 88:47; Moses 1:27-29.

- ◀24a
2 Kor 12:1-4.

- ◀26a
Alma 12:10-11.

- ◀b
Es 60:1-2.

- ◀c
Jud 1:6; L&P 29:36-37.

- ◀27a
GS Engle.

- ◀b
GS Vidnesbyrd.

- ◀29a
Es 63:7-10.

- ◀30a
L&P 76:24; Moses 1:33.

- ◀b
GS Skabe.

- ◀31a
GS Fred.

- ◀b
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀c
GS Sandhed.

- ◀32a
Moses 1:4.

- ◀b
GS Kundskab.

- ◀c
GS Handlefrihed.

- ◀33a
GS Kærlighed.

- ◀34a
Es 30:27; Nah 1:6; L&P 35:14.

- ◀b
1 Mos 7:4, 10; Moses 8:17, 24. GS Vandfloden.

- ◀35a
Moses 6:57.

- ◀b
Moses 1:3.

- ◀36a
L&P 38:2; 88:41; Moses 1:35-37.

- ◀b
1 Mos 6:5-6; Moses 8:22, 28-30.

- ◀38a
1 Pet 3:18-20. GS Helvede.

- ◀39a
DVS Frelseren.

- ◀b
Moses 4:2; Abr 3:27. GS Jesus Kristus.

- ◀c
GS Fordømmelse.

- ◀41a
Mosi 28:3. GS Medfølelse.

- ◀42a
GS Noa, bibelsk patriark.

- ◀b
Moses 8:12.

- ◀43a
1 Mos 6:14-16; Eter 6:7.

- ◀44a
Sl 77:3; Eter 15:3.

- ◀45a
GS Helliggørelse.

- ◀46a
Moses 5:57.

- ◀47a
GS Guds lam.

- ◀b
Moses 7:21.

- ◀48a
GS Jorden – Jordens renselse.

- ◀b
Moses 7:54, 58, 64.

- ◀c
GS Tilsølethed.

- ◀51a
Sl 104:6-9.

- ◀52a
Moses 8:2.

- ◀53a
GS Messias.

- ◀b
Matt 2:2; 2 Ne 10:14; Alma 5:50; L&P 128:22.

- ◀c
Sl 71:3; 78:35; Hel 5:12. GS Klippe.

- ◀d
2 Ne 31:19-20.

- ◀e
GS Musik.

- ◀55a
GS Menneskesønnen.

- ◀b
3 Ne 27:14. GS Korsfæstelse.

- ◀56a
Matt 27:45, 50-51.

- ◀b
GS Opstandelse.

- ◀c
GS Krone; Ophøjelse.

- ◀d
Matt 25:34.

- ◀57a
GS Ånd.

- ◀b
L&P 76:71-74; 88:99.

- ◀60a
GS Sidste dage.

- ◀61a
GS Jorden – Jordens endelige tilstand.

- ◀b
L&P 38:11-12; 112:23.

- ◀c
GS Slør.

- ◀d
1 Ne 22:15-22; 2 Ne 30:10.

- ◀62a
Sl 85:12. GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀b
GS Mormons Bog.

- ◀c
Es 29:4.

- ◀d
GS Vidnesbyrd.

- ◀e
GS Opstandelse.

- ◀f
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀g
GS Ny Jerusalem.

- ◀63a
Åb 21:9-11; L&P 45:11-12; Moses 7:19-21.

- ◀64a
GS Tusindårsriget.

- ◀b
Moses 7:48.

- ◀65a
Jud 1:14. GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀66a
Es 13:6-7.

- ◀b
GS Dom, den endelige.

- ◀67a
GS Glæde.

- ◀68a
1 Mos 5:23; Moses 8:1.

- ◀69a
1 Mos 5:24; Moses 6:34. GS Vandre, vandre med Gud.

KAPITEL 8

(Februar 1831)

Metusalem profeterer – Noa og hans sønner prædiker evangeliet – Der hersker stor ugudelighed – Opfordringen til omvendelse bliver overhørt – Gud beslutter udryddelsen af alt kød ved vandfloden.

1 Og alle Enoks dage blev fire hundrede og tredive år.

2 Og det skete, at [a]Metusalem, Enoks søn, ikke blev taget op, for at Herrens pagter, som han sluttede med Enok, kunne blive opfyldt; for han indgik visselig en pagt med Enok om, at Noa skulle komme fra hans lænders frugt.

3 Og det skete, at Metusalem profeterede, at fra hans lænder skulle alle jordens riger nedstamme (gennem Noa); og han følte sig stolt deraf.

4 Og der opstod stor hungersnød i landet, og Herren forbandede jorden med en hård forbandelse, og mange af dens indbyggere døde.

5 Og det skete, at Metusalem levede et hundrede og syvogfirs år og fik Lemek;

6 og Metusalem levede, efter at han havde fået Lemek, syv hundrede og toogfirs år og fik sønner og døtre;

7 og alle Metusalems dage blev ni hundrede og niogtres år, og han døde.

8 Og Lemek levede et hundrede og toogfirs år og fik en søn,

9 og han gav ham navnet [a]Noa, idet han sagde: Denne søn skal trøste os, hvad angår vore hænders arbejde og slid på grund af [b]jorden, som Herren har forbandet.

10 Og Lemek levede, efter at han havde fået Noa, fem hundrede og femoghalvfems år og fik sønner og døtre;

11 og alle Lemeks dage blev syv hundrede og syvoghalvfjerds år, og han døde.

12 Og Noa var fire hundrede og halvtreds år gammel og fik [a]Jafet; og toogfyrre år senere fik han [b]Sem med hende, som var mor til Jafet, og da han var fem hundrede år gammel, fik han [c]Kam.

13 Og [a]Noa og hans sønner [b]lyttede til Herren og gav agt, og de blev kaldt [c]Guds sønner.

14 Og da disse mænd begyndte at mangfoldiggøre sig på jordens overflade, og der blev født dem døtre, så [a]menneskenes sønner, at disse døtre var skønne, og de tog sig hustruer efter deres eget valg.

15 Og Herren sagde til Noa: Dine sønners døtre har [a]solgt sig selv; og se, min vrede er blevet optændt imod menneskenes sønner, for de vil ikke give agt på min røst.

16 Og det skete, at Noa profeterede og underviste i det, der hører Gud til, ligesom det var i begyndelsen.

17 Og Herren sagde til Noa: Min Ånd skal ikke stedse [a]kæmpe med mennesket, for det skal vide, at alt [b]kød skal dø; dog skal dets dage være et hundrede og tyve år; og hvis menneskene ikke omvender sig, vil jeg sende [c]vandfloderne ind over dem.

18 Og i de dage var der [a]kæmper på jorden, og de stræbte Noa efter livet for at berøve ham det; men Herren var med Noa, og Herrens [b]kraft var over ham.

19 Og Herren [a]ordinerede [b]Noa til sin egen [c]orden og befalede ham, at han skulle drage ud og [d]kundgøre hans evangelium til menneskenes børn, ligesom Enok fik besked på at gøre.

20 Og det skete, at Noa opfordrede menneskenes børn til, at de skulle [a]omvende sig, men de lyttede ikke til hans ord;

21 og det skete også, efter at de havde hørt ham, at de kom hen til ham og sagde: Se, vi er Guds sønner; har vi ikke taget menneskenes døtre til os? Og [a]spiser og drikker vi ikke og gifter os og bortgifter? Og vore hustruer føder os børn, og de er mægtige mænd, som er ligesom mænd i fordums dage, mænd af stor berømmelse. Og de lyttede ikke til Noas ord.

22 Og Gud så, at [a]menneskenes ugudelighed var blevet stor på jorden; og enhver var opblæst i sit eget hjertes indbildning og [b]tanker, der bestandigt kun var onde.

23 Og det skete, at Noa fortsatte med at [a]prædike for folket, idet han sagde: Lyt og giv agt på mine ord;

24 [a]tro og omvend jer fra jeres synder og bliv [b]døbt i Jesu Kristi, Guds Søns navn, ligesom vore fædre, så skal I få Helligånden, så I kan få [c]alt tilkendegivet; og hvis I ikke gør dette, kommer vandfloderne ind over jer! Men de hørte ikke efter.

25 Og Noa var ked af, og det skar ham i hjertet, at Herren havde dannet mennesket på jorden, og det voldte ham sorg i hjertet.

26 Og Herren sagde: Jeg vil [a]udrydde mennesket, som jeg har skabt, fra jordens overflade, både menneske og dyr, og de krybende dyr og luftens fugle; for Noa er ked af, at jeg har skabt dem, og at jeg har dannet dem; og han har påkaldt mig, for de har stræbt ham efter livet.

27 Og således fandt Noa [a]nåde for Herrens øjne; for Noa var en retfærdig mand og [b]fuldkommen i sin slægt; og han [c]vandrede med Gud, ligesom hans tre sønner Sem, Kam og Jafet også gjorde.

28 Jorden var [a]fordærvet i Guds øjne, og den var fyldt med vold.

29 Og Gud så ned på jorden, og se, den var fordærvet, for alt kød havde fordærvet sin levevis på jorden.

30 Og Gud sagde til Noa: Jeg ser, at jeg må gøre ende på alt kød, for jorden er fyldt med vold, og se, jeg vil [a]udrydde alt kød fra jorden.

- ◀2a
GS Metusalem.

- ◀9a
GS Noa, bibelsk patriark.

- ◀b
Moses 4:23.

- ◀12a
1 Mos 5:32. GS Jafet.

- ◀b
GS Sem.

- ◀c
GS Kam.

- ◀13a
L&P 138:41. GS Gabriel.

- ◀b
GS Lydighed.

- ◀c
GS Guds sønner og døtre.

- ◀14a
Moses 5:52.

- ◀15a
GS Ægteskab – Blandet ægteskab.

- ◀17a
2 Ne 26:11; Eter 2:15; L&P 1:33.

- ◀b
2 Ne 9:4. GS Kød.

- ◀c
1 Mos 7:4, 10; Moses 7:34.

- ◀18a
1 Mos 6:4; 4 Mos 13:33.

- ◀b
GS Magt.

- ◀19a
L&P 107:52. GS Ordinere.

- ◀b
Abr 1:19.

- ◀c
GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀d
GS Missionering.

- ◀20a
GS Omvendelse.

- ◀21a
Matt 24:38-39; JS-M 1:41.

- ◀22a
1 Mos 6:5; Moses 7:36-37.

- ◀b
Mosi 4:30; Alma 12:14. GS Tanker.

- ◀23a
GS Prædike.

- ◀24a
GS Tro.

- ◀b
GS Døbe, dåb – Dåbskrav.

- ◀c
2 Ne 32:2-5.

- ◀26a
GS Jorden – Jordens renselse.

- ◀27a
GS Nåde.

- ◀b
1 Mos 6:9.

- ◀c
GS Vandre, vandre med Gud.

- ◀28a
1 Mos 6:11-13.

- ◀30a
L&P 56:3.

ABRAHAMS BOG

OVERSAT FRA PAPYRUS, AF JOSEPH SMITH

En oversættelse af nogle ældgamle optegnelser, som fra Egyptens katakomber er faldet i vore hænder. Abrahams skrifter, kaldet Abrahams Bog, skrevet ved hans egen hånd på papyrus, mens han var i Egypten.

- Abrahams Bog 1

- Abrahams Bog 2

- Abrahams Bog 3

- Abrahams Bog 4

- Abrahams Bog 5

- Faksimile 1

- Faksimile 2

- Faksimile 3

KAPITEL 1

Abraham stræber efter den patriarkalske ordens velsignelser – Han bliver forfulgt af falske præster i Kaldæa – Jahve redder ham – Egyptens oprindelse og styreform bliver forklaret.

1 I [a]Kaldæernes land, der hvor mine fædre boede, indså jeg, [b]Abraham, at det var nødvendigt for mig at finde et [c]andet sted at bo;

2 og da jeg forstod, at der var større [a]lykke og fred og [b]hvile for mig, stræbte jeg efter at få fædrenes velsignelser og den ret, hvortil jeg skulle ordineres for at kunne forvalte disse, idet jeg selv stræbte efter at leve [c]retfærdigt og også ønskede at blive en, der besad stor [d]kundskab, og at blive en, der mere ihærdigt stræbte efter at leve retfærdigt og at besidde en større kundskab og at blive fader til mange folkeslag, en fredsfyrste, og ønskede at modtage vejledning og at holde Guds befalinger, blev jeg retmæssig arving, en [e]højpræst, der besad den [f]ret, som tilhørte fædrene.

3 Den blev [a]overdraget mig fra fædrene; den kom fra fædrene fra tidernes begyndelse, ja, helt fra begyndelsen, eller fra før jordens grundlæggelse op til nærværende tid, nemlig den ret, som tilhører den [b]førstefødte, eller det første menneske, som er [c]Adam, eller den første fader, gennem fædrene til mig.

4 Jeg stræbte efter at få præstedømmet [a]overdraget i overensstemmelse med Guds bestemmelse til fædrene med hensyn til efterkommerne.

5 Mine [a]fædre, som havde vendt sig fra deres retfærdige levevis og fra de hellige befalinger, som Herren deres Gud havde givet dem, til [b]tilbedelse af hedningernes guder, afslog fuldstændigt at lytte til min røst;

6 for deres hjerte var optaget af at gøre ondt og var fuldstændig vendt til [a]Elkenas gud og Libnas gud og Mahmakras gud og Korashs gud og Faraos, Egyptens konges, gud;

7 derfor vendte de deres hjerte til hedningernes ofringer ved at ofre deres børn til disse stumme afguder og lyttede ikke til min røst, men forsøgte at berøve mig livet ved Elkenas præsts hånd. Elkenas præst var også Faraos præst.

8 Se, på den tid var det skik for Faraos, Egyptens konges, præst, at ofre mænd, kvinder og børn som et offer til disse fremmede guder på det alter, der var blevet bygget i Kaldæas land.

9 Og det skete, at præsten bragte et offer til Faraos gud og også til Shagrils gud, helt efter egypternes skik. Se, Shagrils gud var solen.

10 Endog et barn ofrede Faraos præst som takoffer på alteret, som stod ved den høj, der hed Potifars Høj, hvor Olishems slette begynder.

11 Se, på dette alter havde denne præst på én gang ofret tre jomfruer, som var døtre af Onita, der var af kongelig afstamning direkte fra [a]Kams lænder. Disse jomfruer blev ofret på grund af deres dyd; de ville ikke [b]bøje sig for at tilbede guder af træ eller sten; derfor blev de dræbt på dette alter, og det blev gjort efter egypternes skik.

12 Og det skete, at præsterne øvede vold mod mig for også at slå mig ihjel, ligesom de havde gjort med disse jomfruer på dette alter; og for at I kan få en viden om dette alter, henviser jeg til afbildningen i begyndelsen af denne optegnelse.

13 Det var udformet som en seng, sådan som man har dem blandt kaldæerne, og det stod foran Elkenas, Libnas, Mahmakras og Korashs guder og også en gud, som lignede Faraos, Egyptens konges, gud.

14 For at I kan få en forståelse af disse guder, har jeg givet jer et billede af dem i de figurer, der er i begyndelsen, hvilken slags figurer kaldæerne kalder rahlinos, der betyder hieroglyffer.

15 Og da de rakte hænderne ud efter mig, for at de kunne ofre mig og berøve mig livet, se, da opløftede jeg min røst til Herren min Gud, og Herren [a]lyttede og hørte, og han fyldte mig med et syn fra den Almægtige, og englen fra hans nærhed stod hos mig og [b]løste straks mine bånd;

16 og hans røst lød til mig: Abraham, Abraham, se, mit navn er [a]Jahve, og jeg har hørt dig og er kommet ned for at udfri dig og for at føre dig bort fra din fars hus og fra alle dine slægtninge til et [b]fremmed land, som du ikke kender til;

17 og dette fordi de har vendt hjertet bort fra mig for at dyrke Elkenas gud og Libnas gud og Mahmakras gud og Korashs gud og Faraos, Egyptens konges, gud; derfor er jeg kommet ned for at hjemsøge dem og for at udrydde ham, der har løftet sin hånd mod dig, Abraham, min søn, for at berøve dig livet.

18 Se, jeg vil lede dig ved hånden, og jeg vil tage dig til mig og sætte mit navn på dig, nemlig din fars [a]præstedømme, og min kraft skal være over dig.

19 Ligesom det gik med Noa, således skal det gå med dig; men ved din tjenestegerning skal mit [a]navn blive kendt på jorden for evigt, for jeg er din Gud.

20 Se, Potifars Høj lå i [a]Urs land i Kaldæa. Og Herren nedrev Elkenas alter og landets guders alter og ødelagde dem fuldstændigt og slog præsten, så han døde; og der blev stor sorg i Kaldæa og også ved Faraos hof, hvilket farao betyder konge af kongeligt blod.

21 Se, denne konge af Egypten nedstammede fra [a]Kams lænder og havde ved afstamning del i [b]kana’anitternes blod.

22 Fra denne slægt nedstammede alle egypterne, og således blev kana’anitternes blod bevaret i landet.

23 [a]Egyptens land blev først opdaget af en kvinde, der var datter af Kam og datter af Egyptus, hvilket på kaldæisk betyder Egypten, hvilket betyder det, der er forbudt;

24 da denne kvinde opdagede landet, stod det under vand, og hun lod siden hen sine sønner bosætte sig i det; og på denne måde nedstammede fra Kam den race, som videreførte forbandelsen i landet.

25 Se, den første styreform i Egypten blev grundlagt af Farao, den ældste søn af Egyptus, Kams datter, og den var efter Kams styreform, som var patriarkalsk.

26 Farao, som var en retfærdig mand, grundlagde sit rige og dømte sit folk med visdom og retfærdighed alle sine dage, idet han ihærdigt forsøgte at efterligne den orden, som var blevet grundlagt af fædrene i de første slægtled i den første patriarkalske regeringstids dage, nemlig i Adams regeringstid og også i Noas, hans fader, som velsignede ham med jordens [a]velsignelser og med visdommens velsignelser, men forbandede ham hvad angår præstedømmet.

27 Se, eftersom Farao var af den slægtslinje, igennem hvilken han ikke kunne få retten til [a]præstedømmet, på trods af at faraoerne ivrigt gjorde krav på at have den fra Noa gennem Kam, blev min far derfor vildledt af deres afgudsdyrkelse;

28 men jeg vil siden hen forsøge at fremstille det historiske forløb fra mig selv tilbage til begyndelsen af skabelsen, for [a]optegnelserne er faldet mig i hænde, og jeg har dem stadig i min besiddelse på dette tidspunkt.

29 Se, efter at Elkenas præst var blevet slået, så han døde, blev dét opfyldt, som var blevet sagt til mig angående Kaldæas land, at der skulle blive hungersnød i landet.

30 I overensstemmelse hermed herskede der hungersnød i hele Kaldæas land, og min far led store kvaler på grund af hungersnøden, og han omvendte sig fra det onde, som han havde besluttet at gøre imod mig, at berøve mig [a]livet.

31 Men fædrenes, nemlig patriarkernes, optegnelser angående retten til præstedømmet har Herren min Gud bevaret i mine hænder; jeg har derfor bevaret en kundskab om skabelsens begyndelse og også om [a]planeterne og om stjernerne, sådan som den blev kundgjort for fædrene, helt indtil denne dag, og jeg vil forsøge at skrive noget af dette i denne optegnelse til gavn for min efterslægt, som kommer efter mig.

- ◀ 1a
GS Ur.

- ◀ b
GS Abraham.

- ◀ c
ApG 7:2-4.

- ◀ 2a
GS Glæde.

- ◀ b
GS Hvile.

- ◀ c
GS Retfærdig, retfærdighed.

- ◀ d
L&P 42:61. GS Kundskab.

- ◀ e
GS Højpræst.

- ◀ f
GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀ 3a
L&P 84:14.

- ◀ b
L&P 68:17. GS Førstefødte.

- ◀ c
Moses 1:34. GS Adam.

- ◀ 4a
GS Førstefødselsret.

- ◀ 5a
1 Mos 12:1.

- ◀ b
GS Afgudsdyrkelse.

- ◀ 6a
DVS afguderne, som illustreret i Abr, Fak. 1.

- ◀ 11a
GS Kam.

- ◀ b
Dan 3:13-18.

- ◀ 15a
Mosi 9:17-18.

- ◀ b
Abr 2:13.

- ◀ 16a
GS Jahve.

- ◀ b
GS Forjættet land.

- ◀ 18a
GS Præstedømme.

- ◀ 19a
1 Mos 12:1-3.

- ◀ 20a
1 Mos 11:28; Abr 2:4.

- ◀ 21a
1 Mos 10:6; Sl 78:51; Moses 8:12.

- ◀ b
Moses 7:6-8. GS Kana’an, kana’anæer.

- ◀ 23a
GS Egypten.

- ◀ 26a
GS Velsigne.

- ◀ 27a
OE 2. GS Præstedømme.

- ◀ 28a
Moses 6:5. GS Mindebog.

- ◀ 30a
Abr 1:7.

- ◀ 31a
Abr 3:1-18.

KAPITEL 2

Abraham forlader Ur for at drage til Kana’an – Jahve viser sig for ham i Karan – Alle evangeliets velsignelser bliver lovet hans efterkommere og gennem hans efterkommere alle – Han drager til Kana’an og videre til Egypten.

1 Se, Gud Herren lod hungersnøden blive streng i Urs land, således at [a]Haran, min bror, døde; men [b]Tera, min far, boede stadig i Urs land i Kaldæa.

2 Og det skete, at jeg, Abraham, tog [a]Saraj til hustru, og [b]Nakor, min bror, tog Milka, som var Harans datter, til hustru.

3 Se, Herren havde [a]sagt til mig: Abraham, drag ud fra dit land og væk fra din slægt og fra din fars hus til et land, som jeg vil vise dig.

4 Derfor forlod jeg kaldæernes land [a]Ur for at drage ind i Kana’ans land; og jeg tog Lot, min brorsøn, og hans hustru og Saraj, min hustru, med; og også min [b]far fulgte efter mig til det land, som vi kaldte Karan.

5 Og hungersnøden tog af; og min far blev i Karan og boede der, da der fandtes mange flokke i Karan; og min far vendte sig igen til sin [a]afgudsdyrkelse, derfor forblev han i Karan.

6 Men jeg, Abraham, og [a]Lot, min brorsøn, bad til Herren, og [b]Herren viste sig for mig og sagde til mig: Bryd op, og tag Lot med dig, for jeg har til hensigt at føre dig ud af Karan og at gøre dig til en tjener, der skal bære mit [c]navn i et [d]fremmed land, som jeg vil give dine efterkommere efter dig til evigtvarende ejendom, hvis de giver agt på min røst.

7 For jeg er Herren din Gud; jeg bor i himlen; jorden er min [a]fodskammel; jeg udstrækker min hånd over havet, og det adlyder min røst; jeg gør vinden og ilden til min [b]vogn; jeg siger til bjergene: Vig bort herfra! Og se, de bliver taget bort af en hvirvelvind på et øjeblik, pludseligt.

8 Mit navn er [a]Jahve, og jeg [b]kender enden fra begyndelsen; derfor skal min hånd være over dig.

9 Og jeg vil gøre dig til et stort folkeslag, og jeg vil [a]velsigne dig i overmål og gøre dit navn stort blandt alle folkeslag, og du skal være en velsignelse for dine efterkommere efter dig, så de i deres hænder skal bære denne tjenestegerning og dette [b]præstedømme til alle folkeslag.

10 Og jeg vil velsigne dem ved dit navn; for så mange, som antager dette [a]evangelium, skal kaldes ved dit navn og skal blive regnet for dine [b]efterkommere og skal rejse sig og prise dig som deres [c]fader;

11 og jeg vil [a]velsigne dem, der velsigner dig, og forbande dem, som forbander dig; og i dig (det vil sige i dit præstedømme), og i dine [b]efterkommere (det vil sige dit præstedømme), for jeg giver dig løfte om, at denne [c]ret skal vedblive hos dig og hos dine efterkommere efter dig (det vil sige de bogstavelige efterkommere, eller de legemlige efterkommere), skal alle jordens slægter blive velsignet, nemlig med evangeliets velsignelser, som er frelsens velsignelser, nemlig evigt liv.

12 Se, efter at Herren var hørt op med at tale til mig og havde vendt ansigtet bort fra mig, sagde jeg i hjertet: Din tjener har ihærdigt [a]søgt dig; nu har jeg fundet dig.

13 Du sendte din engel for at [a]udfri mig fra Elkenas guder, og jeg vil gøre vel i at give agt på din røst, lad derfor din tjener rejse sig og drage bort i fred.

14 Så drog jeg, Abraham, af sted, sådan som Herren havde sagt til mig, og Lot med mig; og jeg, Abraham, var [a]toogtres år gammel, da jeg drog ud fra Karan.

15 Og jeg tog [a]Saraj, som jeg tog til hustru, mens jeg var i [b]Ur i Kaldæa, og Lot, min brorsøn, og al den ejendom, som vi havde samlet, og de sjæle, som vi havde [c]vundet i Karan, og vi begav os på vej mod [d]Kana’ans land og boede i telt undervejs dertil;

16 derfor var evigheden vort dække og vor [a]klippe og vor frelse, mens vi rejste fra Karan gennem Jershon for at komme til Kana’ans land.

17 Se, jeg, Abraham, byggede et [a]alter i Jershons land og bragte et offer til Herren og bad om, at [b]hungersnøden måtte blive afvendt fra min fars hus, så de ikke skulle omkomme.

18 Og derpå drog vi fra Jershon gennem landet til stedet Sikem; det lå på Mores sletter, og vi var allerede nået ind i grænseegnene af [a]kana’anitternes land, og jeg bragte [b]slagtofre der på Mores sletter og påkaldte inderligt Herren, fordi vi allerede var kommet ind i dette afgudsdyrkende folks land.

19 Og Herren viste sig for mig som svar på mine bønner og sagde til mig: Dine efterkommere vil jeg give dette [a]land.

20 Og jeg, Abraham, brød op fra det sted, hvor det alter, som jeg havde bygget til Herren, stod, og flyttede derfra til et bjerg øst for [a]Betel og slog mit telt op dér – Betel mod vest og [b]Aj mod øst – og dér byggede jeg et andet alter til Herren og [c]påkaldte igen Herrens navn.

21 Og jeg, Abraham, rejste videre, stadig mod syd; og der var en vedvarende hungersnød i landet; og jeg, Abraham, besluttede at drage ned til Egypten for at tage ophold der, for hungersnøden blev meget alvorlig.

22 Og det skete, da jeg nærmede mig Egypten, at Herren sagde til mig: Se, [a]Saraj, din hustru, er en meget smuk kvinde at se på;

23 derfor vil det ske, når egypterne ser hende, at de siger: Hun er hans hustru! Og de vil dræbe dig, men de vil lade hende leve; se derfor til, at I gør som følger:

24 Lad hende sige til egypterne, at hun er din søster, så skal din sjæl leve.

25 Og det skete, at jeg, Abraham, fortalte Saraj, min hustru, alt, hvad Herren havde sagt til mig. Sig derfor til dem, beder jeg dig, at du er min søster, så det må gå mig vel på grund af dig, og så min sjæl skal leve takket være dig.

- ◀1a
1 Mos 11:28.

- ◀b
1 Mos 11:24-26; 1 Krøn 1:26.

- ◀2a
1 Mos 11:29. GS Sara.

- ◀b
1 Mos 11:27; 22:20-24.

- ◀3a
1 Mos 12:1; ApG 7:1-3.

- ◀4a
Neh 9:7.

- ◀b
1 Mos 11:31-32.

- ◀5a
Jos 24:2.

- ◀6a
GS Lot.

- ◀b
1 Mos 17:1. GS Jesus Kristus – Kristi forudtilværelse.

- ◀c
1 Mos 12:2-3; Abr 1:19.

- ◀d
1 Mos 13:14-15; 17:8; 2 Mos 33:1. GS Forjættet land.

- ◀7a
1 Ne 17:39; L&P 38:17.

- ◀b
Es 66:15-16.

- ◀8a
GS Jahve.

- ◀b
GS Alvidende.

- ◀9a
1 Ne 17:40; 2 Ne 29:14; 3 Ne 20:27; Morm 5:20. GS Abraham – Abrahams efterkommere.

- ◀b
L&P 84:17-19; Moses 6:7. GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀10a
Gal 3:7-9.

- ◀b
1 Mos 13:16; Gal 3:29; 2 Ne 30:2.

- ◀c
GS Patriark.

- ◀11a
GS Abrahamske pagt.

- ◀b
Es 61:9.

- ◀c
GS Førstefødselsret; Israel; Præstedømme.

- ◀12a
L&P 88:63.

- ◀13a
Abr 1:15-17.

- ◀14a
1 Mos 12:4-5.

- ◀15a
GS Sara.

- ◀b
GS Ur.

- ◀c
GS Omvendelse.

- ◀d
GS Kana’an, kana’anæer.

- ◀16a
GS Klippe.

- ◀17a
GS Alter.

- ◀b
Abr 1:29.

- ◀18a
1 Mos 12:6.

- ◀b
GS Ofre.

- ◀19a
1 Mos 13:12-15; 17:8; 2 Mos 3:1-10; 4 Mos 34:2. GS Forjættet land.

- ◀20a
GS Betel.

- ◀b
1 Mos 13:3-4.

- ◀c
1 Mos 12:8.

- ◀22a
1 Mos 12:11-13.

KAPITEL 3

Abraham lærer om solen, månen og stjernerne ved hjælp af Urim og Tummim – Herren åbenbarer for ham, at ånderne er evige af natur – Han lærer om det førjordiske liv, forudordination, skabelsen, udvælgelsen af en forløser og menneskets anden prøvestand.

1 Og jeg, Abraham, havde [a]Urim og Tummim, som Herren min Gud havde givet mig i kaldæernes Ur;

2 og jeg så [a]stjernerne, at de var meget store, og at en af dem var nærmest Guds trone; og der var mange store, som var tæt på den;

3 og Herren sagde til mig: Disse er de styrende; og navnet på den store er [a]Kolob, fordi den er nær ved mig, for jeg er Herren din Gud. Jeg har sat denne til at styre alle dem, som tilhører samme orden som den, hvorpå du står.

4 Og Herren sagde til mig ved Urim og Tummim, at Kolob med hensyn til sine omdrejningers tider og årstider var efter Herrens vis; at én omdrejning var en [a]dag for Herren efter hans måde at regne på, og at den er [b]ét tusind år efter den tid, der er givet for den, hvorpå du står. Dette er således, Herrens tid regnes i overensstemmelse med, hvordan den regnes på Kolob.

5 Og Herren sagde til mig: Den planet, som er det mindste lys, mindre end det, som skal herske over dagen, nemlig natten, er over eller større end den, hvorpå du står, hvad tidsregning angår, for den bevæger sig langsommere, hvad angår orden; dette er i overensstemmelse med den fastlagte orden, for den står over den jord, hvorpå du står; derfor regnes dens tid ikke så talrig, hvad angår dens antal af dage og af måneder og af år.

6 Og Herren sagde til mig: Se, Abraham, disse [a]to kendsgerninger står fast, se, dine øjne ser det; det er givet dig at kende tiderne, som de regnes, og den fastsatte tid, ja, den fastsatte tid på den jord, hvorpå du står, og den fastsatte tid for det største lys, som er sat til at herske over dagen, og den fastsatte tid for det mindste lys, som er sat til at herske over natten.

7 Se, den fastsatte tid for det mindste lys er, med hensyn til hvordan den regnes, en længere tid, sammenlignet med hvordan tiden regnes for den jord, som du står på.

8 Og hvor disse to kendsgerninger står fast, skal der være endnu en kendsgerning over dem, det vil sige, at der vil være endnu en planet, hvor tiden regnes endnu længere.

9 Og således vil der være en måde at regne tiden på for en planet over en anden, indtil du kommer i nærheden af Kolob, hvilken Kolob er efter den måde, hvorpå Herrens tid regnes; hvilken Kolob er sat nær Guds trone til at styre alle de planeter, som tilhører [a]samme orden som den, hvorpå du står.

10 Og det er givet dig at kende den fastsatte tid for alle de stjerner, som er sat til at give lys, indtil du kommer nær Guds trone.

11 Således [a]talte jeg, Abraham, med Herren ansigt til ansigt, som et menneske taler med et andet; og han fortalte mig om det, som hans hænder havde dannet;

12 og han sagde til mig: Min søn, min søn (og hans hånd var strakt ud), se, jeg vil vise dig alle disse. Og han lagde sin hånd over mine øjne, og jeg så de ting, som hans hænder havde dannet, hvilke var mange; og de mangfoldiggjordes for mine øjne, og jeg kunne ikke se enden på dem.

13 Og han sagde til mig: Dette er shineha, hvilket er solen. Og han sagde til mig: Kokob, hvilket er stjerne. Og han sagde til mig: Olea, hvilket er månen. Og han sagde til mig: Kokabim, hvilket betyder stjerner, eller alle de store lys, som var på himmelhvælvingen.

14 Og det var ved nattetide, at Herren talte disse ord til mig: Jeg vil [a]mangfoldiggøre dig og dine [b]efterkommere efter dig ligesom disse; og hvis du kan tælle [c]antallet af sandkorn, således skal antallet af dine efterkommere blive.

15 Og Herren sagde til mig: Abraham, jeg viser dig dette, inden du drager ind i Egypten, så du kan kundgøre alle disse ord.

16 Hvis der eksisterer to ting, og den ene er over den anden, må der være større ting over dem; derfor er [a]Kolob den største af alle de kokabim, som du har set, fordi den er nærmest mig.

17 Se, hvis der er to ting, den ene over den anden, og hvis månen er over jorden, så kan det være, at der findes en planet eller en stjerne over den; og der er intet, som Herren din Gud i hjertet sætter sig for at gøre, uden at han [a]gør det.

18 Hvorom det nu end er, så dannede han den stjerne, der er større; på samme måde er det også sådan, at hvis der er to ånder, og den ene er mere intelligent end den anden, så har disse to ånder dog, skønt den ene er mere intelligent end den anden, ingen begyndelse; de eksisterede forud, de får ingen ende, de skal eksistere herefter, for de er [a]olam, eller evige.

19 Og Herren sagde til mig: Disse to kendsgerninger står fast, at der findes to ånder, den ene mere intelligent end den anden; der skal være en anden, som skal være mere intelligent end de; jeg er Herren din Gud, jeg er [a]mere intelligent end dem alle.

20 Herren din Gud sendte sin engel for at [a]udfri dig af hænderne på Elkenas præst.

21 Jeg bor midt blandt dem alle; jeg er derfor nu kommet ned til dig for at kundgøre dig [a]det, som mine hænder har dannet, i dette overgår min [b]visdom dem alle, for jeg hersker i himlene oventil og på jorden nedentil med al visdom og klogskab over alle de intelligenser, dine øjne har set fra begyndelsen; jeg kom i begyndelsen ned midt blandt alle de intelligenser, du har set.

22 Se, Herren havde vist mig, Abraham, de [a]intelligenser, som var blevet organiseret, [b]før verden blev til; og blandt alle disse var der mange af de [c]ædle og store;

23 og Gud så disse sjæle, at de var gode, og han stod midt blandt dem, og han sagde: Disse vil jeg gøre til mine herskere; for han stod blandt dem, som var ånder, og han så, at de var gode; og han sagde til mig: Abraham, du er en af dem; du blev [a]udvalgt, før du blev født.

24 Og imellem dem stod der [a]én, som var Gud lig, og han sagde til dem, der var sammen med ham: Vi vil stige ned, for der er rum der, og vi vil tage af disse materialer, og [b]vi vil danne en [c]jord, hvorpå disse kan bo.

25 Og vi vil [a]prøve dem hermed for at se, om de vil [b]gøre alt, hvad Herren deres Gud vil befale dem;

26 og de, der består deres [a]første prøvestand, skal gives mere; og de, der ikke består deres første prøvestand, skal ikke få herlighed i det samme rige som dem, der består deres første prøvestand; og de, der består deres [b]anden prøvestand, skal få tildelt [c]herlighed på deres hoved for evigt og altid.

27 Og [a]Herren sagde: Hvem skal jeg sende? Og en, der var [b]Menneskesønnen lig, svarede: Her er jeg, send mig. Og en [c]anden svarede og sagde: Her er jeg, send mig. Og Herren sagde: Jeg vil sende den første.

28 Og den [a]anden blev vred og bestod ikke sin første prøvestand, og den dag fulgte [b]mange efter ham.

- ◀1a
2 Mos 28:30; Mosi 8:13; 28:13-16; JS-H 1:35. GS Urim og Tummim.

- ◀2a
Abr 1:31.

- ◀3a
Se Abr, Fak. 2, fig. 1-5. GS Kolob.

- ◀4a
Abr 5:13.

- ◀b
Sl 90:4; 2 Pet 3:8.

- ◀6a
Abr 3:16-19.

- ◀9a
L&P 88:37-44.

- ◀11a
1 Mos 17:1; 4 Mos 12:5-8.

- ◀14a
Abr 2:9.

- ◀b
1 Mos 13:16; L&P 132:30.

- ◀c
1 Mos 22:17; Hos 2:1.

- ◀16a
Abr 3:3.

- ◀17a
Job 9:4-12.

- ◀18a
Olam er en translitteration af et hebraisk ord, som betyder »evig«.

- ◀19a
Es 55:8-9. GS Alvidende.

- ◀20a
Abr 1:15.

- ◀21a
L&P 88:45-47; Moses 1:27-29.

- ◀b
GS Visdom.

- ◀22a
GS Intelligens, intelligenser.

- ◀b
GS Forudtilværelse; Rådet i himlen.

- ◀c
L&P 138:55.

- ◀23a
Es 49:1-5; Jer 1:5. GS Forudordination; Udvælge, vælge.

- ◀24a
GS Førstefødte.

- ◀b
GS Skabe.

- ◀c
GS Jorden – Skabt til mennesket.

- ◀25a
L&P 98:12-14; 124:55. GS Forløsningsplanen; Handlefrihed.

- ◀b
GS Lydighed.

- ◀26a
Jud 1:6.

- ◀b
GS Dødelighed.

- ◀c
Tit 1:2. GS Herlighed.

- ◀27a
GS Gud, Guddommen – Gud Faderen.

- ◀b
GS Jesus Kristus; Menneskesønnen.

- ◀c
Moses 4:1-2.

- ◀28a
GS Djævelen.

- ◀b
GS Fortabelsens sønner.

KAPITEL 4

Guderne planlægger skabelsen af jorden og alt liv på den – Der bliver redegjort for deres planer for de seks skabelsesdage.

1 Og da sagde Herren: Lad os stige ned. Og de steg ned i [a]begyndelsen, og de, det vil sige Guderne, [b]organiserede og formede himlene og jorden.

2 Og jorden var, efter at den var blevet formet, tom og øde, for de havde ikke formet andet end jorden; og mørke herskede over dybets overflade, og Gudernes Ånd [a]rugede over vandenes overflade.

3 Og de (Guderne) sagde: Lad der blive lys; og der blev lys.

4 Og de (Guderne) begreb lyset, for det var klart; og de skilte lyset, eller lod det skille, fra mørket.

5 Og Guderne kaldte lyset Dag, og mørket kaldte de Nat. Og det skete, at fra aften til morgen kaldte de nat; og fra morgen til aftenen kaldte de dag; og dette var den første, eller begyndelsen, af det, som de kaldte dag og nat.

6 Og Guderne sagde også: Lad der blive en [a]kuppel midt i vandene, og den skal skille vandene fra vandene.

7 Og Guderne gav kuplen ordre, så den skilte de vande, som var under kuplen, fra de vande, som var over kuplen; og sådan skete det, ganske som de gav ordre til.

8 Og Guderne kaldte kuplen [a]Himmel. Og det skete, at det var fra aften til morgen, som de kaldte nat; og det skete, at det var fra morgen til aften, som de kaldte dag; og dette var den [b]anden tidsperiode, som de kaldte nat og dag.

9 Og Guderne gav ordre og sagde: Lad [a]vandene under himlen blive samlet på [b]ét sted, og lad jorden komme tør op; og sådan skete det, sådan som de gav ordre til.

10 Og Guderne kaldte det tørre land Jord; og vandet, der var blevet samlet, kaldte de [a]Store Vande; og Guderne så, at de blev adlydt.

11 Og Guderne sagde: Lad os berede jorden til at [a]frembringe græs, urten, der sætter frø, frugttræet, der bærer frugt efter sin art med frø i sig, som frembringer træer af samme art, på jorden; og sådan skete det, ganske som de gav ordre til.

12 Og Guderne organiserede jorden, så den kunne frembringe græs af dets eget frø, og urten, så den af sit eget frø kunne frembringe urter, som satte frø efter sin art; og jorden, så den af træets eget frø kunne frembringe træer, som bærer frugt med frø i sig, som kun kunne frembringe det samme efter sin art; og Guderne så, at de blev adlydt.

13 Og det skete, at de gav dagene numre; fra aften til morgen kaldte de nat; og det skete, at fra morgen til aften kaldte de dag; og det var den tredje tidsperiode.

14 Og Guderne organiserede [a]lysene på himmelkuplen og lod dem skille dagen fra natten, og de organiserede dem, så de kunne tjene til tegn og til årstider og til dage og til år;

15 og organiserede dem, så de kunne tjene som lys på himmelkuplen til at give lys på jorden; og sådan skete det.

16 Og Guderne organiserede de to store lys, det [a]største lys til at herske over dagen og det mindste lys til at herske over natten; sammen med det mindste lys satte de også stjernerne;

17 og Guderne satte dem på himmelkuplen til at give lys på jorden og til at herske over dagen og over natten og til at lade lyset skille fra mørket.

18 Og Guderne holdt øje med det, som de havde givet ordre, indtil det adlød.

19 Og det skete, at det var fra aften til morgen, at det var nat; og det skete, at det var fra morgen til aften, at det var dag; og det var den fjerde tidsperiode.

20 Og Guderne sagde: Lad os berede vandene til i rigt mål at frembringe de skabninger, som rører sig og har liv; og fuglene, så de kan flyve over jorden i himlens åbne kuppel.

21 Og Guderne beredte vandene, så de kunne frembringe store [a]hvaler og hver levende skabning, som rører sig, og som vandene i rigt mål skulle frembringe efter deres arter; og alle vingede fugle efter deres arter. Og Guderne så, at de ville blive adlydt, og at deres plan var god.

22 Og Guderne sagde: Vi vil velsigne dem og lade dem blive frugtbare og mangfoldiggøre sig og opfylde vandene i havene, eller de [a]store vande; og lade fuglene mangfoldiggøre sig på jorden.

23 Og det skete, at det var fra aften til morgen, som de kaldte nat; og det skete, at det var fra morgen til aften, som de kaldte dag; og det var den femte tidsperiode.

24 Og [a]Guderne beredte jorden til at kunne frembringe den levende skabning efter sin art: kvæg og krybende dyr og jordens vilde dyr efter deres arter; og sådan skete det, ganske som de havde sagt.

25 Og Guderne organiserede jorden til at kunne frembringe vilde dyr efter deres arter og kvæg efter dets arter og alt, der kryber på jorden, efter dets arter; og Guderne så, at de ville adlyde.

26 Og Guderne [a]rådførte sig med hinanden og sagde: Lad os stige ned og forme [b]mennesket i vort [c]billede, så de ligner os; og vi vil give dem herredømme over havets fisk og over luftens fugle og over kvæget og over hele jorden og over hvert krybende dyr, der kryber på jorden.

27 Så [a]Guderne steg ned for at organisere mennesket i deres eget billede, for at forme det i Gudernes billede, for at forme dem som mand og kvinde.

28 Og Guderne sagde: Vi vil velsigne dem. Og Guderne sagde: Vi vil lade dem blive frugtbare og mangfoldiggøre sig og opfylde jorden og underlægge sig den og have herredømme over havets fisk og over luftens fugle og over hvert levende dyr, som rører sig på jorden.

29 Og Guderne sagde: Se, vi vil give dem hver urt, som sætter frø, og som vokser frem på hele jordens overflade, og hvert træ, som bærer frugt; ja, frugten af træet, som sætter frø, den vil vi give dem; den skal de have til [a]føde.

30 Og til hvert af jordens vilde dyr og til hver af luftens fugle og til alt, der kryber på jorden, se, dem vil vi give liv, og vi vil også give dem hver grøn urt til føde, og alt dette skal organiseres således.

31 Og Guderne sagde: Vi vil gøre alt, hvad vi har sagt, og organisere dem; og se, de skal være meget lydige. Og det skete, at det var fra aften til morgen, som de kaldte nat; og det skete, at det var fra morgen til aften, som de kaldte dag; og de gav den [a]sjette tidsperiode nummer.

- ◀1a
1 Mos 1:1; Moses 2:1.

- ◀b
GS Skabe.

- ◀2a
1 Mos 1:2; Moses 2:2.

- ◀6a
1 Mos 1:4-6; Moses 2:4.

- ◀8a
GS Himlen.

- ◀b
1 Mos 1:8.

- ◀9a
Am 9:6; Moses 2:7.

- ◀b
1 Mos 1:9.

- ◀10a
1 Mos 1:10; Abr 4:22.

- ◀11a
1 Mos 1:11-12; Moses 2:11-12.

- ◀14a
L&P 88:7-11.

- ◀16a
1 Mos 1:16.

- ◀21a
1 Mos 1:21; Moses 2:21.

- ◀22a
Abr 4:10.

- ◀24a
GS Gud, Guddommen.

- ◀26a
GS Råd.

- ◀b
GS Mennesker.

- ◀c
Moses 6:8-10.

- ◀27a
1 Mos 1:26-27; Abr 5:7.

- ◀29a
1 Mos 1:29-30.

- ◀31a
2 Mos 31:17.

KAPITEL 5

Guderne afslutter deres planlægning af altings skabelse – De udfører skabelsen i overensstemmelse med deres planer – Adam navngiver hver levende skabning.

1 Og således vil vi fuldende himlene og jorden og alle deres hærskarer.

2 Og Guderne sagde til hinanden: I den [a]syvende tidsperiode vil vi afslutte vort arbejde, som vi i fællesskab har besluttet; og i den syvende tidsperiode vil vi hvile fra alt vort arbejde, som vi i fællesskab har besluttet.

3 Og Guderne gjorde sig færdige i den syvende tidsperiode, fordi de i den syvende tidsperiode ville [a]hvile fra alt det arbejde, som de (Guderne) i fællesskab havde besluttet sig for at forme; og [b]helligede den. Og således var deres beslutninger på det tidspunkt, da de i fællesskab besluttede sig for at forme himlene og jorden.

4 Og Guderne steg ned og formede disse, himlenes og jordens skabelsesfaser, da de blev formet på den dag, da Guderne formede jorden og himlene

5 i overensstemmelse med alt det, som de havde sagt angående hver af markens planter, [a]førend de var i jorden, og hver af markens urter, førend de voksede; for Guderne havde ikke ladet det regne på jorden, da de i fællesskab besluttede at ville skabe dem, og havde ikke formet et menneske til at dyrke jorden.

6 Men der steg en tåge op af jorden og vandede hele jordoverfladen.

7 Og [a]Guderne formede mennesket af jordens [b]støv og tog dets [c]ånd (det vil sige menneskets ånd) og satte den i det og blæste livsånde ind i dets næsebor, og mennesket blev en levende [d]sjæl.

8 Og Guderne plantede en have i [a]Eden mod øst, og dér satte de manden, hvis ånd de havde sat i det legeme, som de havde formet.

9 Og op af jorden lod Guderne vokse hvert træ, som er dejligt at se på og velegnet til føde; også [a]livets træ midt i haven og træet til kundskab om godt og ondt.

10 Der var en flod, som løb ud fra Eden for at vande haven, og derfra blev den delt og blev til begyndelsen til fire floder.

11 Og Guderne tog manden og satte ham i Edens have til at passe den og vogte den.

12 Og Guderne gav manden befaling og sagde: Af hvert træ i haven må du frit spise,

13 men af træet til kundskab om godt og ondt, af det må du ikke spise; for til den tid, da du spiser deraf, skal du visselig dø. Se, jeg, Abraham, så, at den var efter Herrens [a]tid, som var efter [b]Kolobs tid; for Guderne havde endnu ikke givet Adam hans tidsregning.

14 Og Guderne sagde: Lad os danne en hjælper, som passer til manden, for det er ikke godt, at manden skal være alene, derfor vil vi forme en hjælper, som passer til ham.

15 Og Guderne lod en dyb søvn falde over [a]Adam; og han sov, og de tog et af hans ribben og lukkede kødet til i dets sted;

16 og af ribbenet, som Guderne havde taget af manden, formede de en [a]kvinde og førte hende hen til manden.

17 Og Adam sagde: Dette var en knogle af mine knogler og kød af mit kød; se, hun skal kaldes Kvinde, fordi hun er taget af manden;

18 derfor skal en mand forlade sin far og sin mor og skal [a]holde sig til sin hustru, og de skal blive [b]ét kød.

19 Og de var begge nøgne, manden og hans hustru, og skammede sig ikke.

20 Og af jorden formede Guderne hvert af markens dyr og hver af luftens fugle og førte dem hen til Adam for at se, hvad han ville kalde dem; og det, som Adam kaldte hver levende skabning, det skulle være dens navn.

21 Og Adam navngav alt kvæget, alle luftens fugle, alle markens dyr; og til Adam var der blevet fundet en hjælper, som passede til ham.

- ◀2a
GS Sabbatsdagen.

- ◀3a
2 Mos 20:8-11; Mosi 13:16-19.

- ◀b
L&P 77:12.

- ◀5a
GS Åndelig skabelse.

- ◀7a
Abr 4:26-31.

- ◀b
Moses 4:25; 6:59.

- ◀c
1 Mos 2:7; L&P 93:33. GS Forudtilværelse; Ånd.

- ◀d
GS Sjæl.

- ◀8a
GS Eden.

- ◀9a
GS Livets træ.

- ◀13a
2 Pet 3:8.

- ◀b
Abr 3:2-4. GS Kolob.

- ◀15a
GS Adam.

- ◀16a
GS Eva.

- ◀18a
L&P 42:22; 49:15-16.

- ◀b
GS Ægteskab.

EN FAKSIMILE FRA ABRAHAMS BOG

NR. 1

FORKLARING

Fig. 1. Herrens engel.

Fig. 2. Abraham fastgjort på et alter.

Fig. 3. Elkenas afgudsdyrkende præst, der forsøger at bringe Abraham som offer.

Fig. 4. Det alter, hvorpå de afgudsdyrkende præster bringer ofre, og som står foran Elkenas, Libnas, Mahmakras, Korashs og Faraos guder.

Fig. 5. Elkenas afgud.

Fig. 6. Libnas afgud.

Fig. 7. Mahmakras afgud.

Fig. 8. Korashs afgud.

Fig. 9. Faraos afgud.

Fig. 10. Abraham i Egypten.

Fig. 11. Skal forestille himlens søjler, sådan som egypterne opfattede dem.

Fig. 12. Rakijang, hvilket betyder kuppel, eller hvælving over vores hoved; men i dette tilfælde, hvad angår dette emne, opfattede egypterne det som shama, det, der er højt oppe, eller himlene, svarende til det hebraiske ord shamajim.

EN FAKSIMILE FRA ABRAHAMS BOG

NR. 2

FORKLARING

Fig. 1. Kolob, hvilket betyder det første, som blev skabt, og som er nærmest ved det celestiale, eller der, hvor Gud bor. Først med hensyn til at styre, sidst hvad angår tidsregning. Tidsregningen i henhold til celestial tid, efter denne celestiale tid regnes én dag for en alen. Én dag på Kolob svarer til tusind år efter tidsregningen på denne jord, som af egypterne kaldes Jah-oh-eh.

Fig. 2. Befinder sig nær ved Kolob, bliver af egypterne kaldt Oliblish, hvilket er den næstøverste styrende planet i nærheden af det celestiale, eller det sted, hvor Gud bor; besidder også nøglen til magt, hvad andre planeter angår; sådan som det blev åbenbaret af Gud for Abraham, mens han bragte slagtoffer på et alter, som han havde bygget til Herren.

Fig. 3. Skal forestille Gud, der sidder på sin trone, iklædt magt og myndighed, med en krone af evigt lys på sit hoved; forestiller også det hellige præstedømmes vigtige nøgleord, sådan som de blev åbenbaret for Adam i Edens have, ligesom de også blev det for Set, Noa, Melkisedek, Abraham og alle, for hvem præstedømmet er blevet åbenbaret.

Fig. 4. Svarer til det hebraiske ord rakijang, der betyder kuppel, eller himmelhvælvingen; også et numerisk tegn, der på egyptisk betyder ét tusind; svarer til tidsregningen for Oliblish, der er identisk med Kolob med hensyn til dens omdrejning og tidsregning.

Fig. 5. Kaldes på egyptisk Enish-go-on-dosh; dette er også en af de styrende planeter og siges af egypterne at være solen og at låne sit lys fra Kolob ved hjælp af Kae-e-vanrash, som er den store nøgle, eller med andre ord den styrende magt, som styrer femten andre faste planeter, eller stjerner, og ligeså floise, eller månen, jorden og solen i deres årlige omdrejninger. Denne planet får sin kraft ved hjælp af kli-flos-is-es, eller ha-ko-ka-bim, de stjerner, som symboliseres af figurerne 22 og 23, og som får lys fra Kolobs omdrejninger.

Fig. 6. Forestiller denne jord med dens fire verdenshjørner.

Fig. 7. Forestiller Gud, der sidder på sin trone og gennem himlene åbenbarer præstedømmets vigtige nøgleord; ligesom også Helligåndens tegn til Abraham i skikkelse af en due.

Fig. 8. Indeholder tekst, som ikke kan åbenbares for verden, men kan modtages i Guds hellige tempel.

Fig. 9. Bør ikke åbenbares på nuværende tidspunkt.

Fig. 10. Ditto.

Fig. 11. Ditto. Hvis verden kan tyde disse tal, så lad det ske. Amen.

Figurerne 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20 og 21 vil blive givet, når Herren anser tiden for at være inde.

Ovenstående oversættelse er givet i den udstrækning, som vi på nuværende tidspunkt har ret til at give den.

EN FAKSIMILE FRA ABRAHAMS BOG

NR. 3

FORKLARING

Fig. 1. Abraham, der som en høflighedsgestus fra kongen sidder på Faraos trone med en krone, der repræsenterer præstedømmet, på sit hoved; som symbol på det øverste præsidentskab i himlen; med retfærdighedens og dommens scepter i sin hånd.

Fig. 2. Kong Farao, hvis navn er angivet med skrifttegnene over hans hoved.

Fig. 3. Forestiller Abraham i Egypten, sådan som det også er angivet i figur 10 i faksimile nr. 1.

Fig. 4. Faraos, Egyptens konges, prins, sådan som der står skrevet oven over hånden.

Fig. 5. Shulem, en af kongens øverste tjenere, sådan som skrifttegnene oven over hans hånd viser.

Fig. 6. Olimla, en slave, der tilhører prinsen.

Abraham forklarer astronomiens principper ved kongens hof.

JOSEPH SMITH – MATTHÆUSEVANGELIET

Et uddrag af oversættelsen af Bibelen, sådan som den blev åbenbaret for profeten Joseph Smith i 1831: Matthæusevangeliet 23:39 og kapitel 24.

KAPITEL 1

Jesus forudsiger Jerusalems forestående ødelæggelse – Han taler også om Menneskesønnens andet komme og de ugudeliges udryddelse.

1 For jeg siger til jer, at fra nu af skal I ikke se mig og vide, at jeg er ham, om hvem der er skrevet ved profeterne, førend I siger: Velsignet er han, som [a]kommer i Herrens navn i himlens skyer og alle de hellige engle sammen med ham. Da forstod hans disciple, at han skulle komme tilbage til jorden, efter at han var blevet herliggjort og kronet ved [b]Guds højre hånd.

2 Og Jesus gik ud og gik væk fra templet, og hans disciple kom hen til ham for at høre ham og sagde: Mester, fortæl os angående tempelbygningerne, eftersom du har sagt: De skal blive brudt ned og overladt øde til jer.

3 Og Jesus sagde til dem: Ser I ikke alt dette, og forstår I det ikke? Sandelig siger jeg til jer: Her på dette tempel skal der ikke lades [a]sten på sten tilbage, som ikke skal blive brudt ned.

4 Og Jesus forlod dem og gik op på [a]Oliebjerget. Og mens han sad på Oliebjerget, kom hans disciple, da de var alene, hen til ham og sagde: Sig os, hvornår skal det ske, som du har sagt angående templets ødelæggelse og jødernes udryddelse? Og hvad er [b]tegnet på dit [c]komme og på [d]verdens ende, eller de [e]ugudeliges udryddelse, hvilket er verdens ende?

5 Og Jesus svarede og sagde til dem: Se til, at ingen fører jer vild,

6 for der skal komme mange i mit navn og sige: Jeg er Kristus! og skal føre mange vild,

7 da skal de overgive jer til [a]trængsler og skal slå jer ihjel, og I skal blive [b]hadet af alle folkeslag på grund af mit navn,

8 og da skal mange falde fra og skal udlevere hinanden og skal hade hinanden,

9 og mange falske profeter skal stå frem og føre mange vild,

10 og fordi lovløsheden tager overhånd, skal [a]kærligheden blive kold hos mange,

11 men den, der holder ud til enden og ikke bliver overvundet, han skal blive frelst.

12 Når I derfor ser den [a]ødelæggende vederstyggelighed, som der er talt om ved profeten [b]Daniel angående [c]Jerusalems ødelæggelse, da skal I stå på det [d]hellige sted; den, der læser dette, lad ham forstå det.

13 Lad da dem, der er i Judæa, flygte ud i [a]bjergene,

14 lad den, der er på taget, flygte og ikke vende tilbage for at hente noget i sit hus,

15 lad heller ikke den, som er på marken, vende tilbage for at hente sit tøj,

16 og ve dem, der er med [a]barn, og dem, der giver bryst i de dage,

17 bed derfor Herren om, at jeres flugt ikke skal ske om vinteren, ej heller på sabbatsdagen,

18 for da, i de dage, skal der komme stor trængsel over [a]jøderne og over [b]Jerusalems indbyggere, en sådan som Gud fra begyndelsen af deres rige indtil dette tidspunkt aldrig før har sendt over Israel; nej, og ej heller nogen sinde skal sende over Israel igen.

19 Alt det, som er sket dem, er kun begyndelsen på de sorger, som skal komme over dem.

20 Og hvis ikke disse dage blev afkortet, ville der blandt dem ikke være noget kød, som blev frelst; men for de udvalgtes skyld i henhold til pagten skal disse dage blive afkortet.

21 Se, dette har jeg talt til jer angående jøderne; og videre, hvis nogen efter de trængsler, som i de dage skal komme over Jerusalem, siger til jer: Se, her er Kristus! Eller: Der! så tro ham ikke,

22 for i de dage skal der også fremstå falske kristus’er og falske profeter, og de skal vise store tegn og undere, så de, om muligt, skal føre selv de udvalgte vild, de som er de udvalgte efter pagten.

23 Se, jeg siger jer dette for de [a]udvalgtes skyld; og I skal også høre om [b]krige og rygter om krige; se til, at I ikke lader jer skræmme, for alt, hvad jeg har sagt til jer, skal ske; men det er endnu ikke enden.

24 Se, jeg har sagt jer det forud,

25 hvis de derfor siger til jer: Se, han er i ørkenen! så gå ikke derud. Se, han er i lønkamrene! så tro det ikke,

26 for ligesom morgenlyset kommer fra [a]øst og skinner helt om i vest og dækker hele jorden, sådan skal også Menneskesønnens komme være.

27 Og nu fortæller jeg jer en lignelse. Se, hvor ådslet er, der vil ørnene samle sig; på samme måde skal mine udvalgte blive [a]indsamlet fra jordens fire hjørner.

28 Og de skal høre om krige og rygter om krige.

29 Se, jeg taler for mine udvalgtes skyld; for folkeslag skal rejse sig mod folkeslag og rige mod rige, og der skal være [a]hungersnød og pest og jordskælv på forskellige steder.

30 Og videre, fordi lovløsheden tager overhånd, skal kærligheden blive kold hos menneskene; men den, som ikke bliver overvundet, han skal blive frelst.

31 Og videre, dette evangelium om riget skal blive [a]prædiket i hele verden som et vidnesbyrd for alle folkeslag; og så skal enden komme, eller de ugudeliges udryddelse,

32 og igen skal ødelæggelsens vederstyggelighed, som der er talt om ved profeten Daniel, blive opfyldt.

33 Og straks efter trængslen i de dage skal [a]solen blive formørket og månen ikke give lys og stjernerne falde fra himlen, og himlens kræfter skal rystes.

34 Sandelig siger jeg jer: Den slægt, i hvilken dette skal ske, skal ikke forgå, førend alt, hvad jeg har sagt jer, skal blive opfyldt.

35 Skønt de dage skal komme, da himlen og jorden skal forgå, så skal mine [a]ord dog ikke forgå, men skal alle blive opfyldt.

36 Og som jeg sagde før, efter [a]trængslen i de dage og efter at himlenes kræfter er blevet rystet, da skal Menneskesønnens tegn komme til syne på himlen, og da skal alle jordens stammer jamre, og de skal se Menneskesønnen [b]komme i himlens skyer med magt og megen herlighed,

37 og den, som omhyggeligt bevarer mit [a]ord, skal ikke blive ført vild, for Menneskesønnen skal komme, og han skal sende sine [b]engle foran sig med høj basunklang, og de skal [c]samle de tilbageværende af hans udvalgte fra de fire vinde, fra den ene ende af himlen til den anden.

38 Lær en lignelse af [a]figentræet: Når dets grene endnu er spæde og begynder at sætte blade, ved I, at sommeren er nær for hånden.

39 På samme måde skal mine udvalgte, når de ser alt dette, vide, at han er nær, ja, står lige for døren.

40 Men om den dag og time [a]ved ingen, nej, end ikke Guds engle i himlen, men alene min Fader.

41 Men som det var i [a]Noas dage, sådan skal det også være ved Menneskesønnens komme,

42 for det skal være med dem, ligesom det var i de dage, som var før [a]syndfloden; for lige til den dag, da Noa gik ind i arken, åd og drak de, giftede sig og bortgiftede,

43 og vidste ikke noget, førend syndfloden kom og rev dem alle bort; sådan skal også Menneskesønnens komme være.

44 Da skal det, som står skrevet, blive opfyldt, at i de [a]sidste dage skal to være ude på marken; den ene tages med, og den anden [b]lades tilbage;

45 to skal male på kværnen; den ene tages med, og den anden lades tilbage,

46 og hvad jeg siger til en, det siger jeg til alle mennesker; [a]våg derfor, for I ved ikke, i hvilken time jeres Herre kommer.

47 Men vid dette: Hvis husets herre havde vidst, i hvilken nattevagt tyven kom, havde han våget og havde ikke ladet nogen bryde ind i sit hus, men havde været rede.

48 Vær I derfor også rede; for i den time, I ikke venter det, kommer Menneskesønnen.

49 Hvem er så en [a]tro og klog tjener, som af sin herre er blevet udpeget til bestyrer af hans husstand og til at give dem mad i rette tid?

50 Velsignet er den tjener, som hans herre, når han kommer, finder i færd med at gøre det; og sandelig siger jeg til jer: Han skal gøre ham til bestyrer af alt, hvad han ejer.

51 Men hvis den onde tjener i sit hjerte siger: Min herre [a]udsætter sit komme!

52 og giver sig til at slå sine medtjenere og at spise og drikke med svirebrødre,

53 så skal den tjeners herre komme en dag, han ikke venter ham, og i en time, han ikke kender,

54 og skal sønderhugge ham og give ham hans lod med hyklerne; dér skal være [a]gråd og tænderskæren.

55 Og således kommer de ugudeliges [a]endeligt ifølge Moses’ profeti, som lyder: De skal blive forstødt fra folket! men jordens ende kommer endnu ikke, men snart.

- ◀1a
Matt 26:64; ApG 1:11.

- ◀b
GS Gud, Guddommen.

- ◀3a
Luk 19:44.

- ◀4a
GS Oliebjerget.

- ◀b
Luk 21:7-36; L&P 45:16-75. GS Sidste dage; Tidernes tegn.

- ◀c
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀d
GS Verden – Verdens ende.

- ◀e
Mal 3:19; L&P 133:64-74. GS Ugudelig.

- ◀7a
1 Pet 4:12-14.

- ◀b
GS Forfølgelse.

- ◀10a
L&P 45:27.

- ◀12a
Dan 12:11.

- ◀b
GS Daniel.

- ◀c
GS Jerusalem.

- ◀d
L&P 101:22-25.

- ◀13a
L&P 133:13.

- ◀16a
Luk 23:29-30.

- ◀18a
GS Jøder.

- ◀b
Zak 12; 14:1-5.

- ◀23a
GS Udvalgt.

- ◀b
L&P 45:26.

- ◀26a
Ez 43:2.

- ◀27a
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀29a
L&P 43:24-25.

- ◀31a
Matt 28:19-20.

- ◀33a
Joel 2:10; L&P 29:14.

- ◀35a
L&P 1:38.

- ◀36a
JS-M 1:18.

- ◀b
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀37a
GS Skrifter.

- ◀b
L&P 29:11-15.

- ◀c
GS Israel – Israels indsamling.

- ◀38a
L&P 35:16.

- ◀40a
L&P 39:20-21; 49:7.

- ◀41a
1 Mos 6:5.

- ◀42a
GS Vandfloden.

- ◀44a
GS Sidste dage.

- ◀b
Zak 13:8.

- ◀46a
GS Vogte, vægter.

- ◀49a
GS Tillid.

- ◀51a
L&P 45:26.

- ◀54a
Matt 8:12.

- ◀55a
2 Ne 30:10; L&P 1:9-10; 29:17. GS Verden – Verdens ende.

JOSEPH SMITH – HISTORIE

UDDRAG AF PROFETEN JOSEPH SMITHS HISTORIE

KAPITEL 1

Joseph Smith fortæller om sine aner og familiemedlemmer og om, hvor de tidligere havde boet – Der hersker et usædvanligt røre om religion i det vestlige New York – Han sætter sig for at søge visdom, som anvist af Jakob – Faderen og Sønnen viser sig, og Joseph bliver kaldet til sit virke som profet. (Versene 1-20).

1 På grund af de mange rygter, der er blevet sat i omløb af ondsindede og beregnende mennesker angående [a]Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Helliges [b]tilblivelse og fremgang, hvilke alle af deres ophavsmænd har været beregnet på at bekæmpe dens ry som kirke og dens fremgang i verden, har jeg følt mig foranlediget til at skrive denne beretning for at bringe offentligheden ud af vildfarelse og gøre alle, som søger efter sandheden, bekendt med kendsgerningerne om mig og om kirken, sådan som de har fundet sted, og i det omfang at sådanne kendsgerninger er mig bekendt.

2 I denne beretning vil jeg fremlægge de forskellige begivenheder i forbindelse med denne kirke i sandhed og retfærdighed, sådan som de har fundet sted, eller sådan som de for nærværende forholder sig, og det er nu [1838] det ottende år efter nævnte kirkes [a]organisering.

3 [a]Jeg er født i det Herrens år et tusinde otte hundrede og fem på den treogtyvende dag i december i byen Sharon i Windsor County i staten Vermont … Min far, [b]Joseph Smith, sen., rejste fra staten Vermont og flyttede til Palmyra i Ontario (nu Wayne) County i staten New York, da jeg var i mit tiende år eller deromkring. Omkring fire år efter min fars ankomst til Palmyra flyttede han med sin familie til Manchester i samme amt, nemlig Ontario –

4 og hans familie bestod da af elleve sjæle, nemlig min far, [a]Joseph Smith, min [b]mor, Lucy Smith (hvis navn før hendes ægteskab var Mack, datter af Solomon Mack), mine brødre, [c]Alvin (som døde den 19. november 1823 i sit seksogtyvende år), [d]Hyrum, mig selv, [e]Samuel Harrison, William, Don Carlos, og mine søstre, Sophronia, Catherine og Lucy.

5 På et tidspunkt i det andet år efter, at vi var flyttet til Manchester, opstod der dér, hvor vi boede, et usædvanligt røre om emnet religion. Det begyndte hos metodisterne, men blev snart almindeligt blandt alle sekterne på den egn. Ja, hele området syntes at være grebet af det, og store skarer sluttede sig til de forskellige religiøse samfund, hvilket skabte ikke så lidt ståhej og splittelse blandt dem, for nogle råbte: [a]»Se her!« og andre: »Se der!« Nogle agiterede for metodismen, andre for presbyterianismen og atter andre for baptismen.

6 For til trods for den store kærlighed, som de nyomvendte til disse forskellige trosretninger gav udtryk for, når de blev omvendt, og den store iver, som blev udvist af de respektive præster, som var engagerede i at vække og fremme denne usædvanlige udfoldelse af religiøsitet for at få alle omvendt, som de yndede at kalde det, og lade dem tilslutte sig hvilken sekt de havde lyst til, så viste det sig, da de nyomvendte begyndte at fordele sig, nogle til ét samfund og andre til et andet, at de tilsyneladende gode følelser hos både præsterne og de nyomvendte var mere påtagede end ægte, for et skue af stor forvirring og dårlige følelser fulgte; præst stredes med præst, og nyomvendt med nyomvendt, så alle deres gode følelser for hinanden, hvis de nogen sinde havde haft nogen, gik fuldstændig tabt i en [a]strid på ord og en krig om meninger.

7 Jeg var på det tidspunkt i mit femtende år. Min fars familie blev omvendt til presbyterianismen, og fire af dem sluttede sig til denne kirke, nemlig min mor Lucy, mine brødre Hyrum og Samuel Harrison og min søster Sophronia.

8 I denne tid, der var præget af stort røre, blev mit sind vakt til alvorlige overvejelser og stor uro; men skønt mine følelser var dybe og ofte intense, så holdt jeg mig dog på afstand af alle disse samfund, skønt jeg overværede deres forskellige møder, så ofte som omstændighederne tillod det. Som tiden gik, begyndte jeg at hælde noget til metodistsekten, og jeg nærede i nogen grad ønske om at blive forenet med dem; men så stor var forvirringen og striden mellem de forskellige trosretninger, at det var umuligt for en, der var så ung, som jeg var, og så uvidende om mennesker og forhold, at komme til nogen sikker konklusion om, hvem der havde ret, og hvem der havde uret.

9 Mit sind var til tider stærkt oprørt, for råbene og tumulten var så stor og uophørlig. Presbyterianerne stod yderst stejlt over for baptisterne og metodisterne og anvendte al den kraft, der lå i både ræsonnementer og spidsfindigheder, til at bevise deres vildfarelser, eller til i det mindste at få folk til at tro, at de var i vildfarelse. På den anden side var baptisterne og metodisterne for deres vedkommende lige så ivrige i deres forsøg på at stadfæste deres egne trossætninger og modbevise alle andre.

10 Midt i denne krig på ord og tumult på grund af forskellige meninger sagde jeg ofte til mig selv: Hvad kan man stille op? Hvilke af alle disse samfund har [a]ret, eller har de alle sammen uret? Hvis et af dem har ret, hvilket er det da, og hvordan finder jeg ud af det?

11 Mens jeg led under de kolossale vanskeligheder, som var forårsaget af striden mellem de forskellige samfund af religionsentusiaster, læste jeg en dag Jakobs Brev, første kapitel og femte vers, hvori der står: Hvis nogen af jer står tilbage i visdom, lad ham da bede Gud derom, som giver alle mennesker rundhåndet og uden bebrejdelser, og så skal den blive givet ham.

12 Aldrig har et skriftsted gjort stærkere indtryk på noget menneskes hjerte, end dette dengang gjorde på mig. Det syntes med stor kraft at trænge ind i hvert af mit hjertes følelser. Jeg grundede over det igen og igen, da jeg vidste, at hvis nogen havde brug for visdom fra Gud, så var det mig; for jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre, og medmindre jeg kunne få mere visdom, end jeg da havde, ville jeg aldrig finde ud af det, for de forskellige sekters religionslærere [a]forstod det samme skriftsted på så forskellig måde, at al tillid til at kunne afgøre spørgsmålet ved at henvise til [b]Bibelen blev tilintetgjort.

13 Langt om længe kom jeg til den slutning, at jeg enten måtte forblive i mørke og vildrede, eller også måtte jeg gøre, som Jakob anviser, det vil sige at bede Gud derom. Langt om længe nåede jeg frem til den beslutning, at jeg måtte [a]»bede Gud derom«, da jeg sluttede, at hvis han gav visdom til dem, der stod tilbage i visdom, og ville give rundhåndet og uden bebrejdelser, så kunne jeg forsøge.

14 Så i overensstemmelse med denne, min beslutning om at bede Gud om visdom, gik jeg ud i skoven for at gøre forsøget. Det var en herlig, klar morgen, tidligt om foråret i atten hundrede og tyve. Det var første gang i mit liv, at jeg havde gjort et sådant forsøg, for trods al min ængstelse havde jeg endnu aldrig gjort et forsøg på at [a]bede højt.

15 Efter at jeg var kommet ud til det sted, som jeg tidligere havde udvalgt mig, og efter at jeg havde set mig omkring og sikret mig, at jeg var alene, knælede jeg ned og begyndte at opsende mit hjertes ønsker til Gud. Næppe havde jeg gjort dette, førend jeg straks blev grebet af en magt, der fuldstændig overvældede mig og havde en så forbavsende virkning på mig, at den bandt min tunge, så jeg ikke kunne tale. Tæt mørke samlede sig omkring mig, og det forekom mig en tid, som om jeg var dømt til pludselig undergang.

16 Men ved at anvende alle mine kræfter på at [a]anråbe Gud om at udfri mig af den fjendes magt, som havde grebet mig, og i netop det øjeblik, da jeg var rede til at synke ned i fortvivlelse og overgive mig til undergang – ikke til en indbildt tilintetgørelse, men til den magt, der blev udøvet af et virkeligt væsen fra den usynlige verden, og som havde en så forunderlig magt, som jeg aldrig før havde følt hos noget væsen – netop i dette forfærdelige øjeblik så jeg en [b]lyssøjle lige over mit hoved, som var [c]stærkere end solens glans, og som dalede gradvis ned, indtil den faldt på mig.

17 Ikke så snart var den kommet til syne, førend jeg følte mig udfriet fra den fjende, som holdt mig bundet. Da lyset hvilede på mig, [a]så jeg [b]to personer, hvis glans og [c]herlighed trodser enhver beskrivelse, stående over mig i luften. Den ene af dem talte til mig, kaldte mig ved navn og sagde, mens han pegede på den anden: Det er min [d]elskede [e]Søn. Hør ham!

18 Mit formål med at gå ud og [a]adspørge Herren var at få at vide, hvilken af alle sekterne der havde ret, så jeg kunne vide, hvilken en jeg skulle slutte mig til. Så snart jeg havde fattet mig, så jeg var i stand til at tale, spurgte jeg derfor personerne, som stod oven over mig i lyset, hvilken af alle sekterne, der havde ret (for på dette tidspunkt var det aldrig faldet mig ind, at de alle havde uret), og hvilken jeg skulle slutte mig til.

19 Jeg fik det svar, at jeg ikke måtte slutte mig til nogen af dem, for de havde alle [a]uret; og den person, som talte til mig, sagde, at alle deres trosbekendelser var en vederstyggelighed i hans øjne; at de, der bekendte sig til dem, alle var fordærvede; at »de [b]henvender sig til mig med læberne, men deres [c]hjerte er langt borte fra mig; de underviser i lærdomme, som er [d]menneskebud; de har et [e]skær af gudsfrygt, men fornægter dens kraft.«

20 Han forbød mig igen at slutte mig til nogen af dem, og der var meget andet, som han sagde til mig, som jeg ikke kan skrive på dette tidspunkt. Da jeg kom til mig selv igen, fandt jeg mig liggende på ryggen med blikket rettet mod himlen. Da lyset var forsvundet, havde jeg ingen styrke; men efter at jeg var kommet nogenlunde til mig selv, gik jeg hjem. Og da jeg lænede mig op imod ildstedet, spurgte min mor mig, hvad der var galt. Jeg svarede: »Du skal ikke være bekymret, alt er i orden, jeg har det helt godt.« Så sagde jeg til min mor: »Jeg har erfaret for mig selv, at presbyterianismen ikke er sand.« Det synes, som om [a]Modstanderen på et meget tidligt tidspunkt i mit liv var klar over, at jeg var bestemt til at forstyrre og genere hans rige, hvorfor skulle mørkets magter ellers forene sig imod mig? Hvorfor den [b]modstand og forfølgelse, som rejste sig imod mig, mens jeg endnu næsten kun var barn?

Nogle prædikanter og andre, der bekender sig til religion, afviser beretningen om det første syn – Joseph Smith udsættes for stor forfølgelse – Han bevidner, at det første syn virkelig fandt sted. (Versene 21-26).

21 Nogle få dage efter, at jeg havde set dette [a]syn, var jeg tilfældigvis i selskab med en af metodisternes prædikanter, som var meget aktiv i det føromtalte religiøse røre; og mens jeg talte med ham om emnet religion, benyttede jeg lejligheden til give ham en beretning om det syn, jeg havde set. Jeg blev meget overrasket over hans opførsel; han tog ikke alene let på min beretning, men behandlede den endog med stor foragt, idet han sagde, at det hele kom fra Djævelen, at sådan noget som [b]syner og [c]åbenbaringer ikke fandt sted i disse dage, at al den slags var ophørt med apostlene og aldrig mere skulle finde sted.

22 Jeg opdagede imidlertid snart, at min beretning havde vakt en hel del antipati mod mig blandt dem, der bekendte sig til religion, og var årsag til stor [a]forfølgelse, som fortsatte med at tage til; og skønt jeg var en [b]ubetydelig dreng, der kun var mellem 14 og 15 år gammel, og skønt mine kår i livet var således, at jeg ville blive en dreng uden betydning i verden, så lagde mænd af høj status dog tilstrækkelig mærke til mig til, at de opildnede den offentlige mening imod mig og skabte en bitter forfølgelse; og dette var almindeligt blandt alle sekterne – alle forenede sig om at forfølge mig.

23 Det gav mig anledning til alvorlige overvejelser dengang, og har ofte gjort det siden, om hvor yderst besynderligt det var, at en ubetydelig dreng på lidt over 14 år og oven i købet en, som var dømt til at skaffe sig et ringe underhold ved sit daglige arbejde, skulle betragtes som en person af tilstrækkelig betydning til at tiltrække sig opmærksomhed fra de store i datidens mest populære sekter, og det på en måde, der vakte den mest bitre forfølgelse og forhånelse. Men hvad enten det var besynderligt eller ej, så var det dog således, og det voldte mig ofte stor sorg.

24 Dog var det ikke desto mindre en kendsgerning, at jeg havde set et syn. Jeg har siden tænkt, at jeg følte mig meget ligesom [a]Paulus, da han holdt sin [b]forsvarstale for kong Agrippa og berettede om det syn, han havde set, dengang han så et lys og hørte en røst; men alligevel var der kun få, som troede ham; nogle sagde, at han var uærlig, andre sagde at han var gal, og han blev latterliggjort og hånet. Men alt dette ændrede ikke ved det, at han havde set et syn. Han havde set et syn; han vidste, at han havde; og al forfølgelse under himlen kunne ikke ændre på det; og selv om de skulle forfølge ham til døden, så vidste han dog og ville til sit sidste åndedrag vide, at han både havde set et lys og hørt en røst tale til sig, og hele verden kunne ikke få ham til at tænke eller tro noget andet.

25 Således var det også med mig. Jeg havde virkelig set et lys, og midt i det lys så jeg [a]to personer, og de talte virkelig til mig, og skønt jeg blev hadet og forfulgt, fordi jeg sagde, at jeg havde set et syn, så var det dog sandt; og mens de forfulgte mig og hånede mig og løj mig alt muligt ondt på, fordi jeg sagde det, følte jeg mig tilskyndet til at sige i mit hjerte: Hvorfor forfølge mig, fordi jeg siger sandheden? Jeg har virkelig set et syn, og hvem er jeg, at jeg kan modstå Gud, eller hvorfor forsøger verden at få mig til at fornægte, hvad jeg virkelig har set? For jeg havde set et syn; jeg vidste det, og jeg vidste, at Gud vidste det, og jeg kunne [b]ikke fornægte det, ej heller vovede jeg at gøre det, i det mindste vidste jeg, at jeg ved at gøre det ville forsynde mig imod Gud og komme under fordømmelse.

26 Det stod nu klart i mit sind, at det, for så vidt som den sekteriske verden angik, ikke var min pligt at slutte mig til nogen af dem, men at forblive som jeg var, indtil jeg modtog yderligere anvisninger. Jeg havde erfaret, at [a]Jakobs vidnesbyrd var sandt, at en, som står tilbage i visdom, kan bede til Gud og få uden at blive bebrejdet.

Moroni viser sig for Joseph Smith – Josephs navn skal blive kendt for godt og ondt blandt alle folkeslag – Moroni fortæller ham om Mormons Bog og om Herrens forestående straffedomme og citerer mange skriftsteder – Det bliver åbenbaret, hvor guldpladerne ligger skjult – Moroni fortsætter med at undervise profeten. (Versene 27-54).

27 Jeg fortsatte med at udføre mit sædvanlige arbejde indtil den enogtyvende september, et tusinde otte hundrede og treogtyve, og hele den periode var jeg udsat for voldsomme forfølgelser fra alle slags mennesker, både religiøse og irreligiøse, fordi jeg fortsatte med at bekræfte, at jeg havde set et syn.

28 I det tidsrum, der var mellem det tidspunkt, hvor jeg så synet, og året atten hundrede og treogtyve, var jeg – da det var blevet mig forbudt at slutte mig til nogen af datidens religiøse sekter, og da jeg var ganske ung og blev forfulgt af dem, som burde have været mine venner og have behandlet mig venligt, og som, hvis de troede, at jeg var blevet vildledt, burde have forsøgt at bringe mig tilbage på passende og kærlig måde – overladt til alle slags [a]fristelser; og da jeg omgikkes al slags selskab, begik jeg ofte mange tåbelige fejltagelser og udviste ungdommens svaghed og den menneskelige naturs små karakterfejl, hvilket, jeg med bedrøvelse må sige, førte mig ud i forskellige fristelser, som var anstødelige i Guds øjne. Når jeg nu aflægger denne bekendelse, er der ingen, der behøver at tro, at jeg gjorde mig skyldig i store eller alvorlige synder. En tilbøjelighed til at begå sådanne har aldrig været min natur. Men jeg var skyldig i letsindighed og var undertiden i livligt selskab osv., hvilket ikke var foreneligt med den karakterstyrke, som en, der var [b]kaldet af Gud, sådan som jeg var blevet, burde udvise. Men dette vil ikke synes besynderligt for nogen, som erindrer sig min ungdom, og som er bekendt med mit medfødte muntre temperament.

29 Som følge af dette følte jeg mig ofte under fordømmelse for min svaghed og mine ufuldkommenheder; og så, om aftenen den ovennævnte enogtyvende september, efter at jeg var gået i seng for natten, hengav jeg mig til [a]bøn og anråbelse af Gud den Almægtige om tilgivelse for alle mine synder og tåbeligheder, og også om en tilkendegivelse over for mig, så jeg kunne få kendskab til min stilling og status hos ham; for jeg havde fuld tillid til, at jeg ville modtage en guddommelig tilkendegivelse, eftersom jeg tidligere havde fået en.

30 Mens jeg således var i færd med at påkalde Gud, opdagede jeg et lys, der kom til syne i mit værelse, og som vedblev med at tage til i styrke, indtil værelset var mere oplyst end midt på dagen, hvorefter en [a]skikkelse pludselig kom til syne ved min seng, stående i luften, for hans fødder rørte ikke gulvet.

31 Han bar en løst hængende kjortel, der var strålende [a]hvid. Den var mere hvid end noget, jeg nogen sinde havde set på jorden, og jeg tror heller ikke, at noget jordisk kunne gøres så overordentligt hvidt og strålende. Hans hænder var bare, og ligeså var hans arme til lidt over håndleddet, og hans fødder var også bare, ligesom hans ben til lidt over anklerne. Hans hoved og hals var også bare. Jeg kunne se, at han ikke havde andre klæder på end denne kjortel, da den var åben, så jeg kunne se hans bryst.

32 Ikke alene var hans kjortel overordentlig hvid, men hele hans person var [a]herlig ud over enhver beskrivelse, og hans ansigt var i sandhed som [b]lynild. Der var overordentlig lyst i værelset, men ikke så strålende lyst som umiddelbart omkring hans person. Da jeg først så på ham, blev jeg [c]bange, men frygten forlod mig snart.

33 Han kaldte mig ved [a]navn og sagde til mig, at han var et sendebud, sendt fra Guds nærhed til mig, og at hans navn var Moroni; at Gud havde en gerning for mig at udføre, og at mit navn skulle nævnes for godt og ondt blandt alle folkeslag, stammer og tungemål, eller at der skulle tales både godt og ondt om det blandt alle folk.

34 Han sagde, at der var blevet henlagt en [a]bog, skrevet på [b]guldplader, som berettede om de tidligere indbyggere på dette kontinent og om, hvor de stammede fra. Han sagde også, at den indeholdt det [c]evigtvarende evangeliums fylde, sådan som Frelseren havde givet det til de fordums indbyggere;

35 endvidere, at der var to sten, indfattet i sølvbuer – og disse sten, fastgjort til et [a]brystskjold, udgjorde det, der kaldes [b]Urim og Tummim – henlagt sammen med pladerne, og at besiddelsen og anvendelsen af disse sten var det, der karakteriserede [c]»seere« i fordums eller tidligere tider, og at Gud havde beredt dem med det formål at oversætte bogen.

36 Efter at have fortalt mig dette begyndte han at citere profetier fra [a]Det Gamle Testamente. Han citerede først en del af det [b]tredje kapitel af Malakias’ Bog, og han citerede også den sidste del af dette kapitel af samme profeti, dog med en lille afvigelse i forhold til, hvordan det står i vore bibler. I stedet for at citere vers 19, sådan som det står i vore bøger, citerede han det således:

37 For se, den [a]dag kommer, der skal [b]brænde som en ovn; og alle de stolte, ja, og alle, der handler ugudeligt, skal [c]brænde op som stubbe, for de, der kommer, skal brænde dem op, siger Hærskarers Herre, så der ikke bliver hverken rod eller gren tilbage af dem.

38 Og videre citerede han det treogtyvende vers således: Se, jeg vil åbenbare [a]præstedømmet for jer ved profeten [b]Elias’ hånd, før Herrens store og frygtelige dag kommer.

39 Han citerede også det næste vers anderledes: Og han skal i børnenes hjerte plante de [a]løfter, der blev givet til fædrene, og børnenes hjerte skal [b]vende sig til deres fædre. Hvis det ikke var således, ville hele jorden blive lagt fuldstændig øde ved hans komme.

40 Ud over disse citerede han det ellevte kapitel af Esajas’ Bog og sagde, at det snart skulle blive opfyldt. Han citerede også det tredje kapitel af Apostlenes Gerninger, det 22. og 23. vers, nøjagtig som de står i vor udgave af Det Nye Testamente. Han sagde, at den [a]profet var Kristus, men at dagen endnu ikke var kommet, da »de, som ikke ville adlyde hans røst, skulle blive [b]forstødt fra folket,« men snart ville komme.

41 Han citerede også det [a]andet kapitel af Joels Bog, fra det otteogtyvende vers til det sidste (dansk bibel, Joel 3:1-5). Han sagde også, at dette endnu ikke var gået i opfyldelse, men at det snart skulle gøre det. Og han sagde endvidere, at [b]ikke-jødernes fylde snart skulle oprinde. Han citerede mange andre skriftsteder og gav mange forklaringer, som ikke kan nævnes her.

42 Han fortalte mig videre, at når jeg fik de plader, som han havde talt om – for tiden var endnu ikke inde til, at jeg skulle få dem – måtte jeg ikke vise dem og ej heller brystskjoldet med Urim og Tummim til andre end dem, som jeg ville få befaling om at vise dem til; gjorde jeg det, ville jeg blive udryddet. Mens han samtalte med mig om pladerne, åbnede der sig et syn for mit [a]sind, så jeg kunne se det sted, hvor pladerne var henlagt, og det så klart og tydeligt, at jeg genkendte stedet, da jeg kom dertil.

43 Efter dette budskab så jeg lyset i værelset begynde at samle sig omkring ham, der havde talt til mig, og det vedblev med at gøre dette, indtil værelset igen henlå i mørke, undtagen lige omkring ham, og da så jeg pludselig, at det var som om, der åbnede sig en skakt helt op til himlen, og han steg op, indtil han helt forsvandt, og værelset henlå, som det havde været, før dette himmelske lys havde vist sig.

44 Jeg lå og tænkte over det enestående ved denne hændelse og var dybt forundret over det, som var blevet mig fortalt af dette usædvanlige sendebud, da jeg midt under mine [a]betragtninger pludselig opdagede, at mit værelse igen begyndte at blive oplyst, og efter hvad der forekom som et øjeblik, stod det samme himmelske sendebud igen ved min seng.

45 Han begyndte at tale og sagde igen nøjagtig det samme, som han havde sagt ved sit første besøg, uden mindste afvigelse; efter at have gjort dette fortalte han mig om hårde straffedomme, som skulle ramme jorden med store ødelæggelser ved hungersnød, sværd og pest, og at disse svære straffedomme ville ramme jorden i denne slægt. Da han havde sagt dette, steg han igen op, som han havde gjort før.

46 Dette havde på det tidspunkt gjort så dybt et indtryk på mig, at søvnen havde forladt mig, og jeg lå overvældet af forbavselse over det, som jeg havde både set og hørt. Men hvor stor var ikke min overraskelse, da jeg igen så det samme sendebud ved siden af min seng og hørte ham igen berette eller gentage det samme for mig som før og tilføje en advarsel til mig, idet han sagde, at [a]Satan (som følge af de trange kår i min fars familie) ville forsøge at [b]friste mig til at få fat i pladerne med det formål at blive rig. Dette forbød han mig, idet han sagde, at jeg ikke måtte have noget andet for øje, når jeg fik pladerne, end at herliggøre Gud, og at jeg ikke måtte lade mig lede af noget andet [c]motiv end at opbygge hans rige; ellers kunne jeg ikke få dem.

47 Efter dette tredje besøg steg han igen op til himlen som før, og jeg var igen overladt til at tænke over det besynderlige ved det, jeg netop havde oplevet. Næsten straks efter at det himmelske sendebud var steget op fra mig for tredje gang, galede hanen, og jeg opdagede, at dagen var ved at gry, så vore samtaler må have varet hele den nat.

48 Kort efter stod jeg op og gik som sædvanlig til dagens nødvendige arbejde, men da jeg forsøgte at arbejde, som jeg plejede, fandt jeg, at jeg var så afkræftet, at jeg var helt ude af stand til det. Min far, som arbejdede sammen med mig, opdagede, at der var noget galt med mig, og han bad mig gå hjem. Jeg begav mig af sted i den hensigt at gå hjem til huset, men da jeg forsøgte at klatre over gærdet for at komme ud fra den mark, hvor vi var, svigtede kræfterne mig fuldstændig, og jeg faldt hjælpeløs om på jorden og var for en tid helt uden bevidsthed om noget som helst.

49 Det første, jeg kan erindre, var en røst, der talte til mig og kaldte mig ved navn. Jeg så op og så det samme sendebud stående over mit hoved, omgivet af lys ligesom før. Han fortalte mig så igen alt det, han havde fortalt mig natten forinden, og befalede mig at gå hen til min [a]far og fortælle ham om det syn og de befalinger, som jeg havde fået.

50 Jeg adlød. Jeg gik tilbage til min far på marken og fortalte ham det hele. Han svarede mig, at det var fra Gud, og bød mig gå hen og gøre, som sendebudet havde befalet. Jeg forlod marken og gik hen til det sted, hvor sendebudet havde fortalt mig, at pladerne var henlagt; og fordi det syn, jeg havde haft om det, var så detaljeret, genkendte jeg stedet, så snart jeg nåede derhen.

51 Ikke langt fra landsbyen Manchester i Ontario County i New York ligger der en [a]høj af anseelig størrelse og den højeste i området. På vestsiden af denne høj, ikke langt fra toppen, lå pladerne, henlagt i en stenkiste, under en sten af betydelig størrelse. Denne sten var tyk og hvælvet på midten af oversiden og tyndere ud mod kanterne, så den midterste del af den var synlig over jorden, mens kanten hele vejen rundt var dækket af jord.

52 Efter at have fjernet jorden fik jeg fat i en løftestang, som jeg fik ind under kanten på stenen, og med lidt anstrengelse fik jeg den vippet op. Jeg så ind, og der så jeg virkelig [a]pladerne, [b]Urim og Tummim og [c]brystskjoldet, sådan som sendebudet havde sagt. Kisten, som de lå i, var lavet ved at sammenføje sten med en slags cement. På bunden af kisten var der lagt to sten på tværs, og på disse sten lå pladerne og de andre ting sammen med dem.

53 Jeg forsøgte at tage dem op, men det forbød sendebudet mig, og jeg fik igen at vide, at tiden til at tage dem op endnu ikke var kommet og heller ikke ville komme førend fire år fra da af; men han fortalte mig, at jeg skulle komme til stedet nøjagtig ét år senere, og at han ville mødes med mig dér, og at jeg skulle fortsætte dermed, indtil tiden var inde til at få pladerne.

54 Som det var blevet mig befalet, gik jeg derfor derhen ved afslutningen af hvert år, og hver gang fandt jeg det samme sendebud dér, og ved hvert af vore møder modtog jeg undervisning og kundskab fra ham om det, Herren ville lade ske, og om hvordan og på hvilken måde hans [a]rige skulle styres i de sidste dage.

Joseph Smith bliver gift med Emma Hale – Han får guldpladerne fra Moroni og oversætter nogle af skrifttegnene – Martin Harris viser skrifttegnene og oversættelsen til professor Anthon, som siger: »Jeg kan ikke læse en forseglet bog.« (Versene 55-65).

55 Eftersom min fars verdslige kår var meget trange, var vi nødsaget til at arbejde med vore hænder som daglejere og på anden måde, som lejligheden bød sig. Nogle gange var vi hjemme og andre gange ude og var ved vedvarende arbejde i stand til at skaffe os et rimeligt underhold.

56 I året 1823 blev min fars familie ramt af en stor sorg på grund af min ældste brors, [a]Alvins, død. I oktober måned 1825 blev jeg ansat hos en gammel herre ved navn Josiah Stoal, som boede i Chenango County i staten New York. Han havde hørt noget om en sølvmine, som var blevet åbnet af spanierne i Harmony i Susquehanna County i staten Pennsylvania, og havde, inden jeg blev ansat hos ham, foretaget udgravninger for om muligt at finde minen. Efter at jeg var flyttet ind hos ham, tog han mig og de øvrige af sine daglejere med ud for at grave efter sølvminen, hvilket jeg vedvarende arbejdede med i næsten en måned, uden at vi havde nogen succes med vort forehavende, og til sidst fik jeg den gamle herre overtalt til at høre op med at grave efter den. Heraf opstod den meget udbredte historie om, at jeg har været skattejæger.

57 Mens jeg var således beskæftiget, blev jeg indlogeret hos en vis hr. Isaac Hale fra samme sted; det var der, jeg for første gang så min hustru (hans datter), [a]Emma Hale. Den 18. januar 1827 blev vi gift, mens jeg endnu var ansat hos hr. Stoal.

58 Eftersom jeg blev ved med at hævde, at jeg havde set et syn, blev jeg stadig udsat for [a]forfølgelse, og min svigerfars familie var meget imod, at vi blev gift. Jeg blev derfor nødt til at føre hende et andet sted hen; så vi rejste hen og blev gift i Squire Tarbills hjem i South Bainbridge i Chenango County i New York. Straks efter brylluppet forlod jeg hr. Stoal og rejste hjem til min far og gik ham til hånde på gården den sæson.

59 Endelig kom tiden, da jeg kunne få pladerne, Urim og Tummim og brystskjoldet. På den toogtyvende dag i september et tusinde otte hundrede og syvogtyve, efter at jeg som sædvanlig ved afslutningen af endnu et år var gået hen til det sted, hvor de var henlagt, overdrog det samme himmelske sendebud dem til mig med den befaling, at jeg skulle være ansvarlig for dem, og at jeg, hvis jeg lod dem glide mig af hænde på grund af manglende omhu eller ved nogen [a]forsømmelse fra min side, ville blive forstødt, men at de, hvis jeg af al kraft ville anstrenge mig for at [b]passe på dem, indtil han, sendebuddet, kom efter dem, ville blive beskyttet.

60 Jeg fandt snart ud af grunden til, at jeg havde fået så strenge påbud om at passe på dem, og hvorfor sendebudet havde sagt, at han, når jeg havde gjort det, der blev forlangt af mig, ville komme efter dem. For aldrig så snart var det kendt, at jeg havde dem, førend man gjorde sig de største anstrengelser for at få dem fra mig. Enhver tænkelig list blev anvendt med det formål. Forfølgelsen blev mere bitter og hård end før, og mange var bestandig på udkig efter en mulighed for at få dem fra mig. Men ved Guds visdom forblev de sikre i mine hænder, indtil jeg havde udført det med dem, der blev forlangt af mig. Da sendebudet som aftalt kom efter dem, afleverede jeg dem til ham, og han har dem i sin varetægt indtil denne dag, som er den anden dag i maj, et tusinde otte hundrede og otteogtredive.

61 Røret fortsatte imidlertid stadig, og rygtet med sine tusind tunger var hele tiden beskæftiget med at sætte løgne i omløb om min fars familie og om mig. Hvis jeg skulle gengive en tusindedel af dem, ville det fylde flere bøger. Forfølgelsen blev imidlertid så uudholdelig, at jeg blev nødt til at forlade Manchester og sammen med min hustru flytte til Susquehanna County i staten Pennsylvania. Mens vi traf forberedelser til afrejsen – vi var meget fattige, og forfølgelsen hvilede så tungt på os, at det ikke var sandsynligt, at vi nogen sinde ville få det anderledes – fandt vi midt i vore trængsler en ven i en herre ved navn [a]Martin Harris, som kom til os og gav mig halvtreds dollar som hjælp til os på vor rejse. Hr. Harris boede i bydistriktet Palmyra i Wayne County i staten New York og var en anset landmand.

62 Takket være denne kærkomne hjælp blev jeg i stand til at nå mit bestemmelsessted i Pennsylvania, og straks efter min ankomst dertil begyndte jeg at skrive skrifttegnene på pladerne af. Jeg skrev et betragteligt antal af dem af, og ved hjælp af [a]Urim og Tummim oversatte jeg nogle af dem, hvilket jeg gjorde i tiden mellem min ankomst til min svigerfars hus i december måned og den følgende februar.

63 Engang i løbet af februar måned kom føromtalte hr. Martin Harris til os, fik de skrifttegn, som jeg havde skrevet af fra pladerne og tog af sted med dem til byen New York. Med hensyn til hvad der skete med ham og skrifttegnene, henviser jeg til hans egen beretning om hændelsesforløbet, sådan som han berettede den for mig efter sin tilbagekomst, og den lyder som følger:

64 »Jeg tog til byen New York og fremviste de skrifttegn, som var blevet oversat, sammen med oversættelsen af dem, for professor Charles Anthon, en herre, der var meget kendt for sine litterære færdigheder. Professor Anthon udtalte, at oversættelsen var korrekt, mere korrekt end noget andet han nogen sinde før havde set oversat fra egyptisk. Jeg viste ham derpå dem, der endnu ikke var blevet oversat, og han sagde, at de var egyptiske, kaldæiske, assyriske og arabiske, og han sagde, at det var ægte skrifttegn. Han gav mig et certifikat, hvori han bekræftede over for indbyggerne i Palmyra, at skrifttegnene var ægte, og at oversættelsen af de af dem, der var blevet oversat, også var korrekt. Jeg tog certifikatet og lagde det i lommen og skulle lige til at forlade huset, da hr. Anthon kaldte mig tilbage og spurgte mig, hvordan den unge mand havde fundet ud af, at der lå guldplader på det sted, hvor han havde fundet dem. Jeg svarede, at en engel fra Gud havde åbenbaret det for ham.

65 Han sagde så til mig: ›Lad mig se det certifikat.‹ Jeg tog det derfor op af lommen og rakte ham det, hvorpå han tog det og rev det i stykker, idet han sagde, at sådan noget som [a]englebetjening ikke fandtes nu om dage, og at hvis jeg ville bringe ham pladerne, så ville han oversætte dem. Jeg forklarede ham, at en del af pladerne var [b]forseglet, og at det var mig forbudt at bringe ham dem. Han svarede: ›Jeg kan ikke læse en forseglet bog.‹ Jeg forlod ham og tog hen til dr. Mitchell, som bekræftede, hvad professor Anthon havde sagt både med hensyn til skrifttegnene og oversættelsen.«

· · · · · · ·

Oliver Cowdery virker som skriver ved oversættelsen af Mormons Bog – Joseph og Oliver modtager det aronske præstedømme af Johannes Døber – De bliver døbt, ordineret og modtager profetiens ånd. (Versene 66-75).

66 Den 5. dag i april 1829 kom [a]Oliver Cowdery, som jeg indtil da aldrig før havde set, til mit hjem. Han fortalte mig, at han, fordi han havde undervist på en skole i det nabolag, hvor min far boede, og fordi min far var en af dem, som havde sendt sine børn til skolen, for en tid havde fået logi i hans hjem, og mens han boede dér, havde familien fortalt ham om den omstændighed, at jeg havde fået pladerne, og følgelig var han kommet for at stille mig spørgsmål.

67 To dage efter hr. Cowderys ankomst (dvs. den 7. april) begyndte jeg at oversætte Mormons Bog, og han begyndte at skrive for mig.

· · · · · · ·

68 Vi var stadig beskæftiget med oversættelsesarbejdet, da vi en dag i den følgende måned (maj 1829) gik ud i skoven for at bede og adspørge Herren angående [a]dåb til [b]syndernes forladelse, som vi havde fundet omtalt under oversættelsen af pladerne. Mens vi således var optaget af at bede og påkalde Herren, steg et [c]sendebud fra himlen ned i en [d]sky af lys, og efter at have [e]lagt hænderne på os [f]ordinerede han os, idet han sagde:

69 Til jer, mine medtjenere, overdrager jeg i Messias’ navn [a]Arons præstedømme, som besidder nøglerne til englebetjening og til omvendelsens evangelium og til dåb ved nedsænkning til syndernes forladelse; og dette skal aldrig mere tages fra jorden, førend [b]Levis sønner atter bringer Herren et offer i retfærdighed.

70 Han sagde, at dette aronske præstedømme ikke havde magten til at give [a]Helligåndsgaven ved håndspålæggelse, men at denne skulle blive overdraget os siden hen, og han befalede os at gå ned og blive døbt og pålagde os, at jeg skulle døbe Oliver Cowdery, og at han derefter skulle døbe mig.

71 I overensstemmelse hermed gik vi ned og blev døbt. Jeg døbte ham først, og bagefter døbte han mig – hvorefter jeg lagde mine hænder på hans hoved og ordinerede ham til det aronske præstedømme, og bagefter lagde han sine hænder på mig og ordinerede mig til samme præstedømme – for således var vi blevet befalet.*

72 Det sendebud, som besøgte os ved denne lejlighed og overdrog os dette præstedømme, sagde, at hans navn var Johannes, den samme som i Det Nye Testamente bliver kaldt [a]Johannes Døber, og at han handlede under ledelse af [b]Peter, [c]Jakob og [d]Johannes, som besad [e]nøglerne til [f]Melkisedeks præstedømme, hvilket præstedømme, efter hvad han sagde, skulle blive overdraget os, når tiden var inde, og at jeg skulle blive kaldt den første [g]ældste i kirken og han (Oliver Cowdery) den anden. Det var på den femtende dag i maj 1829, at vi blev ordineret under dette sendebuds hånd og blev døbt.

73 Straks efter at vi var kommet op af vandet, efter at vi var blevet døbt, oplevede vi store og herlige velsignelser fra vor himmelske Fader. Aldrig så snart havde jeg døbt Oliver Cowdery, førend [a]Helligånden faldt på ham, og han rejste sig op og [b]profeterede meget, som snart skulle ske. Og videre, så snart jeg var blevet døbt af ham, fik jeg også profetiens ånd, og da jeg havde rejst mig op, profeterede jeg om denne kirkes tilblivelse og meget andet i forbindelse med kirken og denne slægt af menneskenes børn. Vi blev fyldt med Helligånden og frydede os i vor frelses Gud.

74 Da vort sind nu var blevet oplyst, begyndte skrifterne at blive åbnet for os, så vi kunne [a]forstå dem, og den [b]sande mening og hensigt med de mere hemmelighedsfulde skriftsteder i dem blev åbenbaret for os på en måde, som vi aldrig før havde evnet, og heller aldrig før havde tænkt på. I mellemtiden var vi tvunget til at hemmeligholde den omstændighed, at vi havde modtaget præstedømmet og var blevet døbt, på grund af den forfølgelsesstemning, som allerede havde givet sig til kende i nabolaget.

75 Vi var fra tid til anden blevet truet med overfald, og det til og med af folk som bekendte sig til religion. Og deres hensigter om at overfalde os blev alene modvirket af den indflydelse, som (under guddommeligt forsyn) blev udøvet af min svigerfars familie, der var blevet meget venlige over for mig, og som modsatte sig pøbelvælde og indvilligede i, at jeg skulle have lov til at fortsætte oversættelsesarbejdet uden afbrydelse, og som derfor tilbød og lovede os beskyttelse mod alle ulovlige handlinger i det omfang, det stod i deres magt.

- Oliver Cowdery beskriver disse begivenheder således: »Dette var dage, som jeg aldrig skal glemme – at sidde inden for hørevidde af en røst, som var dikteret af himlens inspiration, vakte den allerstørste taknemlighed i mit bryst! Dag efter dag fortsatte jeg uafbrudt med at skrive, hvad der kom fra hans mund, mens han ved hjælp af Urim og Tummim, eller ›oversætterne‹, som nefitterne ville have sagt, oversatte historien, eller beretningen, som hedder ›Mormons Bog‹.

At redegøre, selv om det så kun var med få ord, for den interessante beretning, som er givet af Mormon og hans trofaste søn Moroni, om et folk, der engang var elsket og begunstiget af himlen, ville være at gå ud over min nuværende hensigt; jeg vil derfor udskyde dette til et senere tidspunkt og, som jeg sagde i indledningen, gå direkte videre til nogle få hændelser, som er direkte forbundet med denne kirkes tilblivelse, og som måske vil være af interesse for nogle tusinder, der midt under fanatikeres foragt og hykleres bagtalelse er trådt frem og har antaget Kristi evangelium.

Ingen ved sine fulde fem kunne oversætte og nedskrive de anvisninger, der blev givet nefitterne fra Frelserens mund, på den præcise måde, hvorpå menneskene skulle opbygge hans kirke, og i særdeleshed ikke eftersom fordærvelse havde spredt usikkerhed om alle organisationer og systemer, som blev udøvet blandt menneskene, uden at ønske det privilegium at vise hjertets villighed ved at blive begravet i den våde grav som en bøn om ›en god samvittighed ved Jesu Kristi opstandelse.‹

Efter at have nedskrevet beretningen om Frelserens tjenestegerning blandt resten af Jakobs efterkommere på dette kontinent var det, sådan som profeten havde sagt, det ville være, let at se, at mørke dækkede jorden og tæt mørke folkets sind. Ved videre eftertanke var det let at se, at midt i den store strid og ståhej over religion, var der ingen, der havde myndighed fra Gud til at forrette evangeliets ordinancer. For man kunne stille spørgsmålet: Har mænd, som afviser åbenbaringer, myndighed til at handle i Kristi navn, når hans vidnesbyrd er intet mindre end profetiens ånd, og når hans religion har været baseret og bygget på og opretholdt ved umiddelbar åbenbaring fra Gud i alle de perioder af verdens historie, hvor han har haft et folk på jorden? Hvis disse kendsgerninger var blevet begravet og omhyggeligt skjult af mænd, hvis beskæftigelse ville have været i fare, hvis de engang fik lov til at skinne i ansigtet på menneskene, så var de det ikke længere for os; og vi ventede kun på, at den befaling skulle gives os: ›Rejs jer og lad jer døbe.‹

Dette havde vi ikke ønsket længe, førend det blev opfyldt. Herren, som er rig på barmhjertighed og altid villig til at besvare den ydmyges vedholdende bøn, viste sin velvilje ved at tilkendegive os sin vilje, efter at vi afsides fra menneskers bolig havde påkaldt ham på en inderlig måde. Pludselig, som fra evighedens midte, indgød Forløserens røst os fred, mens sløret blev delt og Guds engel steg ned, iklædt herlighed, og afleverede det så længselsfuldt ventede budskab og nøglerne til omvendelsens evangelium. Hvilken glæde! Hvilket under! Hvilken forbløffelse! Mens verden var forpint og forvirret – mens millioner famlede som den blinde efter væggen, og mens alle mennesker i almindelighed forlod sig på uvished, så vore øjne og hørte vore ører som i ›det klareste dagslys‹, ja, klarere end den funklende majsols stråler, som da kastede sin glans over hele naturen! Derpå gennemborede hans røst, skønt den var mild, os til det inderste, og hans ord: ›Jeg er jeres medtjener!‹ bortjog al frygt. Vi lyttede, vi stirrede, vi beundrede! Det var røsten fra en engel fra herligheden; det var et budskab fra den Højeste. Og mens vi lyttede, frydede vi os, mens hans kærlighed brændte sig ind i vor sjæl, og vi blev indhyllet i synet fra den Almægtige. Var der plads til tvivl? Nej. Uvisheden var borte, tvivlen var sunket for aldrig mere at opstå, mens opspind og bedrag var flygtet for evigt!

Men tænk, kære broder, tænk videre et øjeblik, hvilken glæde der fyldte vort hjerte, og med hvilken overraskelse vi må have bøjet os (for hvem ville ikke have bøjet knæet for en sådan velsignelse?), da vi under hans hånd modtog det hellige præstedømme, mens han sagde: ›Til jer, mine medtjenere, overdrager jeg i Messias’ navn dette præstedømme og denne myndighed, som skal forblive på jorden, så Levis sønner endnu engang må bringe Herren et offer i retfærdighed.‹

Jeg skal ikke forsøge at udpensle for dig mit hjertes følelser, ej heller den majestætiske skønhed og herlighed, der omgav os ved den lejlighed, men du må tro mig, når jeg siger, at hverken jord eller mennesker med den veltalenhed, tiden giver, kan tilnærmelsesvis iklæde sproget på en så fængslende og ophøjet måde som denne hellige person. Nej, ej heller har denne jord magt til at give den glæde, at skænke den fred eller fatte den visdom, som var indeholdt i hver eneste sætning, som den blev fremført ved Helligåndens kraft! Mennesket kan bedrage sine medmennesker, bedrag kan følge på bedrag, og den Ugudeliges børn kan have magt til at forlede de tåbelige og uvidende, indtil det alene er opspind, der giver de mange næring, og løgnens frugt i sit kølvand fører de godtroende til graven; men en eneste berøring af hans kærlige finger, ja, en eneste stråle af herlighed fra den højere verden eller et eneste ord fra Frelserens mund, fra evighedens skød, får alt andet til at miste sin betydning og udsletter det for bestandig af sindet. Forvisningen om, at vi var i en engels nærvær, visheden om, at vi hørte Jesu røst og den ubesmittede sandhed, som den flød fra en ren person, dikteret ved Guds vilje, er for mig noget, der ikke kan beskrives, og jeg skal, så længe jeg lever, altid betragte dette udtryk for Frelserens godhed med forundring og taksigelse; og i de boliger, hvor fuldkommenhed bor og synd aldrig kommer, håber jeg at kunne tilbede ham på den dag, der aldrig skal ophøre« – Messenger and Advocate, bind 1 (oktober 1834), s. 14-16.

- ◀1a
GS Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige.

- ◀b
GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀2a
L&P 20:1.

- ◀3a
GS Smith, Joseph, jun.

- ◀b
2 Ne 3:15.

- ◀4a
GS Smith, Joseph, sen.

- ◀b
GS Smith, Lucy Mack.

- ◀c
L&P 137:5-6.

- ◀d
GS Smith, Hyrum.

- ◀e
GS Smith, Samuel H.

- ◀5a
Matt 24:23.

- ◀6a
GS Splid.

- ◀10a
GS Sandhed.

- ◀12a
1 Kor 2:10-16.

- ◀b
GS Bibelen.

- ◀13a
GS Bøn.

- ◀14a
GS Bøn.

- ◀16a
Moses 1:20.

- ◀b
ApG 26:13.

- ◀c
Åb 1:16.

- ◀17a
GS Syn.

- ◀b
ApG 7:55-56; Kol 3:1. GS Gud, Guddommen.

- ◀c
GS Herlighed.

- ◀d
Matt 3:17; 17:5; 3 Ne 11:7.

- ◀e
GS Jesus Kristus.

- ◀18a
L&P 6:11; 46:7.

- ◀19a
Sl 14. GS Frafald – Frafald i den tidlige kristne kirke.

- ◀b
Es 29:13-14; Ez 33:30-31.

- ◀c
GS Frafald – Generelt frafald.

- ◀d
Tit 1:14; L&P 45:29.

- ◀e
2 Tim 3:5.

- ◀20a
GS Djævelen.

- ◀b
2 Ne 2:11; L&P 58:2-4. GS Modgang.

- ◀21a
GS Første syn.

- ◀b
GS Syn.

- ◀c
GS Åbenbaring.

- ◀22a
Jak 5:10-11. GS Forfølgelse.

- ◀b
1 Sam 16:7; Alma 37:35.

- ◀24a
GS Paulus.

- ◀b
ApG 26.

- ◀25a
JS-H 1:17.

- ◀b
GS Mod; Retfærdig, retfærdighed.

- ◀26a
Jak 1:5-7.

- ◀28a
GS Fristelse.

- ◀b
GS Kalde, kaldet af Gud.

- ◀29a
GS Bøn.

- ◀30a
GS Engle; Moroni, Mormons søn.

- ◀31a
ApG 10:30; 1 Ne 8:5; 3 Ne 11:8.

- ◀32a
3 Ne 19:25. GS Herlighed.

- ◀b
2 Mos 34:29-35; Hel 5:36; L&P 110:3.

- ◀c
2 Mos 3:6; Eter 3:6-8, 19.

- ◀33a
2 Mos 33:12, 17; Es 45:3-4.

- ◀34a
GS Mormons Bog.

- ◀b
GS Guldpladerne.

- ◀c
GS Gengivelse af evangeliet.

- ◀35a
3 Mos 8:8. GS Brystskjold.

- ◀b
2 Mos 28:30. GS Urim og Tummim.

- ◀c
GS Seer.

- ◀36a
GS Gamle Testamente.

- ◀b
GS Malakias.

- ◀37a
GS Andet komme, Jesu Kristi.

- ◀b
3 Ne 25; L&P 64:23-24. GS Jorden – Jordens renselse; Verden – Verdens ende.

- ◀c
Nah 1:8-10; 1 Ne 22:15, 23; 2 Ne 26:4-6; L&P 29:9.

- ◀38a
GS Nøgler, præstedømmets; Præstedømme.

- ◀b
L&P 27:9; 110:13-16. GS Elias, profeten.

- ◀39a
Gal 3:8, 19.

- ◀b
GS Frelse for afdøde; Slægtsregister.

- ◀40a
5 Mos 18:15-19.

- ◀b
3 Ne 20:23; 21:20.

- ◀41a
ApG 2:16-21.

- ◀b
Rom 11:11-25; L&P 88:84. GS Ikke-jøder.

- ◀42a
GS Sind.

- ◀44a
GS Grunde.

- ◀46a
GS Djævelen.

- ◀b
GS Fristelse.

- ◀c
L&P 121:37.

- ◀49a
GS Smith, Joseph, sen.

- ◀51a
GS Cumorahøjen.

- ◀52a
Morm 6:6. GS Guldpladerne.

- ◀b
GS Urim og Tummim.

- ◀c
GS Brystskjold.

- ◀54a
GS Guds rige eller Himmeriget.

- ◀56a
L&P 137:5-8.

- ◀57a
GS Smith, Emma Hale.

- ◀58a
GS Forfølgelse.

- ◀59a
JS-H 1:42.

- ◀b
GS Skrifter – Skrifterne skal bevares.

- ◀61a
L&P 5:1. GS Harris, Martin.

- ◀62a
GS Urim og Tummim.

- ◀65a
GS Engle.

- ◀b
Es 29:11-12; 2 Ne 27:10; Eter 4:4-7.

- ◀66a
GS Cowdery, Oliver.

- ◀68a
GS Døbe, dåb.

- ◀b
GS Syndsforladelse.

- ◀c
GS Johannes Døber.

- ◀d
4 Mos 11:25; Eter 2:4-5, 14; L&P 34:7.

- ◀e
TA 1:5. GS Håndspålæggelse.

- ◀f
GS Myndighed; Ordinere.

- ◀69a
GS Aronske præstedømme.

- ◀b
5 Mos 10:8; L&P 13; 124:39. GS Levi – Levis stamme.

- ◀70a
GS Helligåndsgaven.

- ◀72a
GS Johannes Døber.

- ◀b
L&P 27:12-13. GS Peter.

- ◀c
GS Jakob, Zebedæus’ søn.

- ◀d
GS Johannes, Zebedæus’ søn.

- ◀e
GS Nøgler, præstedømmets.

- ◀f
GS Melkisedekske præstedømme.

- ◀g
GS Ældste.

- ◀73a
GS Helligånden.

- ◀b
GS Profeti.

- ◀74a
GS Forståelse.

- ◀b
Joh 16:13.

TROSARTIKLERNE

FOR JESU KRISTI KIRKE AF SIDSTE DAGES HELLIGE

KAPITEL 1

1 Vi [a]tror på [b]Gud, den evige Fader, og på hans [c]Søn, Jesus Kristus, og på [d]Helligånden.

2 Vi tror, at menneskene vil blive straffet for deres [a]egne synder og ikke for [b]Adams overtrædelse.

3 Vi tror, at hele menneskeheden i kraft af Kristi [a]forsoning kan blive [b]frelst ved [c]lydighed mod [d]evangeliets [e]love og ordinancer.

4 Vi tror, at evangeliets første principper og [a]ordinancer er: 1) [b]tro på Herren Jesus Kristus, 2) [c]omvendelse, 3) [d]dåb ved nedsænkning i vand til [e]syndernes forladelse, 4) [f]håndspålæggelse for [g]Helligåndsgaven.

5 Vi tror, at en mand må [a]kaldes af Gud ved [b]profeti og ved [c]håndspålæggelse af dem, der har [d]myndighed dertil, for at kunne [e]prædike evangeliet og forrette dets [f]ordinancer.

6 Vi tror på den samme [a]organisation, som fandtes i den oprindelige kirke, nemlig [b]apostle, [c]profeter, [d]hyrder, lærere, [e]evangelister og så videre.

7 Vi tror på [a]tungemålsgaven, [b]profeti, [c]åbenbaring, [d]syner, [e]helbredelse, [f]udlægning af tungemål og så videre.

8 Vi tror, at [a]Bibelen er [b]Guds ord, for så vidt som den er [c]rigtigt oversat; vi tror også, at [d]Mormons Bog er Guds ord.

9 Vi tror på alt, hvad Gud har [a]åbenbaret, alt, hvad han nu åbenbarer, og vi tror, at han [b]endnu vil åbenbare mange store og vigtige ting angående Guds rige.

10 Vi tror på den bogstavelige [a]indsamling af Israel og på genrejsningen af de [b]ti stammer, at [c]Zion (Det Ny Jerusalem) skal blive bygget på det amerikanske kontinent, at Kristus personligt skal [d]regere på jorden, og at jorden skal blive [e]fornyet og få sin [f]paradisiske [g]herlighed.

11 Vi kræver [a]ret til at tilbede Gud den Almægtige i overensstemmelse med vor egen [b]samvittigheds [c]bud og indrømmer alle mennesker den samme ret – lad dem [d]tilbede hvorledes, hvor eller hvad de vil.

12 Vi tror, at vi må indordne os under konger, præsidenter, herskere og øvrighedspersoner med hensyn til at adlyde, ære og holde [a]loven.

13 Vi tror, at vi skal være [a]ærlige, pålidelige, [b]kyske, velgørende, dydige, og at vi skal [c]gøre godt mod alle mennesker; faktisk kan vi sige, at vi følger Paulus’ [d]formaning: Vi tror alt, vi [e]håber alt, vi har udholdt meget og håber at kunne [f]udholde alt. Hvis noget er [g]dydigt, elskeligt, værd at tale godt om eller rosværdigt, så tragter vi efter det.

JOSEPH SMITH.

- ◀1a
GS Tro.

- ◀b
GS Gud, Guddommen – Gud Faderen.

- ◀c
GS Gud, Guddommen – Gud Sønnen; Jesus Kristus.

- ◀d
GS Gud, Guddommen – Gud Helligånden; Helligånden.

- ◀2a
5 Mos 24:16; Ez 18:19-20. GS Ansvarlighed; Handlefrihed.

- ◀b
GS Fald, Adams og Evas.

- ◀3a
GS Forsoning.

- ◀b
Mosi 27:24-26; Moses 5:9. GS Frelse.

- ◀c
GS Lydighed.

- ◀d
GS Evangelium.

- ◀e
GS Lov.

- ◀4a
GS Ordinancer.

- ◀b
GS Tro.

- ◀c
GS Omvendelse.

- ◀d
GS Døbe, dåb.

- ◀e
GS Syndsforladelse.

- ◀f
GS Håndspålæggelse.

- ◀g
GS Helligåndsgaven.

- ◀5a
GS Kalde, kaldet af Gud.

- ◀b
GS Profeti.

- ◀c
GS Håndspålæggelse.

- ◀d
GS Myndighed; Præstedømme.

- ◀e
GS Prædike.

- ◀f
Alma 13:8-16.

- ◀6a
GS Kirke, tegn på den sande – Kirkens organisation.

- ◀b
GS Apostel.

- ◀c
GS Profet.

- ◀d
GS Biskop.

- ◀e
GS Evangelist; Patriark.

- ◀7a
GS Åndens gaver; Tungemålsgaven.

- ◀b
GS Profeti.

- ◀c
GS Åbenbaring.

- ◀d
GS Syn.

- ◀e
GS Helbrede.

- ◀f
1 Kor 12:10; Morm 9:7-8.

- ◀8a
GS Bibelen.

- ◀b
GS Guds ord.

- ◀c
1 Ne 13:20-40; 14:20-26.

- ◀d
GS Mormons Bog.

- ◀9a
GS Åbenbaring.

- ◀b
Am 3:7; L&P 121:26-33. GS Skrifter – Profetier om skrifter som skal komme frem.

- ◀10a
Es 49:20-22; 60:4; 1 Ne 19:16-17. GS Israel – Israels indsamling.

- ◀b
GS Israel – Israels ti tabte stammer.

- ◀c
Eter 13:2-11; L&P 45:66-67; 84:2-5; Moses 7:18. GS Ny Jerusalem; Zion.

- ◀d
GS Tusindårsriget.

- ◀e
GS Jorden – Jordens renselse.

- ◀f
DVS en tilstand som i Edens have; Es 11:6-9; 35; 51:1-3; 65:17-25; Ez 36:35. GS Paradis.

- ◀g
GS Herlighed.

- ◀11a
L&P 134:1-11.

- ◀b
GS Samvittighed.

- ◀c
GS Handlefrihed.

- ◀d
GS Tilbedelse.

- ◀12a
L&P 58:21-23. GS Lov.

- ◀13a
GS Retfærdig, retfærdighed; Ærlig.

- ◀b
GS Kyskhed.

- ◀c
GS Tjeneste.

- ◀d
Fil 4:8.

- ◀e
GS Håb.

- ◀f
GS Udholdenhed.

- ◀g
GS Dyd; Ærbarhed.

Table of Contents

Lære og Pagter

Den Kostelige Perle